45 
som potatisens odling inom vårt land 1 större utsträckning 
daterar sig från våra svenska soldaters återvändande från 
sjuåriga kriget. 
Så se vi, huru genom menniskans inflytande gamla 
växter försvinna och nya uppträda i de länder, der hon 
nedsatt sig, och huru vegetationens utseende derigenom år 
från år, sekel från sekel förändras och omgestaltas. Här 
— liksom öfver allt i naturen — gäller den lagen, att 
intet är stillastående och oföränderligt, utan att öfver allt 
och i allt en ständig rörelse och vexling visar sig. En 
sådan rörelse, en sådan vexling eger väl äfven rum utan 
menniskans inflytande, men hon ej blott kan framkalla en 
sådan, utan äfven till en viss grad leda den naturliga efter 
sina önskningar. Beklagligtvis har hon ej alltid begagnat 
detta sitt välde öfver naturen på ett sätt, som ländt henne 
sjelf till gagn och berömmelse, utan genom obekantskap 
med naturens lagar, genom obetänksamhet och öfversitteri 
har hon störande och skakande ingripit i den naturliga 
utvecklingsgången. Men ej alltid — så skola vi väl tro 
och hoppas — skall ett sådant tillstånd fortfara: genom 
en sannare och djupare bildning skall menniskan allt mer 
och mer förädlas, och denna förädling skall i sin ordning 
äfven visa sig i hennes förhållande till naturen, och der- 
igenom de gamla såren, som menniskan tillfogat henne, 
läkas samt verlden äfven i detta afseende skrida framåt 
till allt större och större fullkomlighet. 
