9 
sina lumpna 5 kronblad? Och dock — hvari består skil- 
naden mellan de odlade och värderade samt de vilda och 
föraktade formerna af dessa och dylika växter? Jo, helt 
enkelt deri, att de vilda äro friska naturens barn utan 
vank och lyte, de odiade produkter af menniskan, miss- 
bildade och vanskapliga. Just det, som anses för trädgårds- 
rosens, de dubbla tulpanernas, nejlikornas, lackviolernas 
förnämsta prydnad, de talrika färgskiftande kronbladen, 
äro lika många sjukliga, missbildade delar. Undersök när- 
mare en sådan blomma, och förgäfves skall man i den- 
samma leta efter de för växternas fruktbildning nödvän- 
diga ståndarne; ofta är t. o. m. sjelfva det i blommans 
midt sittande fruktämnet försvunnet eller rättare liksom 
ståndarne förvandladt i kronblad. I den vilda törnrosen 
eller nypon-blomman finna vi innanför den fem-bladiga 
kransen af färgade kronblad en talrik mängd ståndare och 
blifvande småfrukter (pistiller), och det är just dessa (åt- 
minstone de förstnämnda), som hos den odlade antagit 
formen och färgen af kronblad och derigenom ej uppfylla 
sin bestämmelse. Olyckligt vore det land, der alla blom- 
mor voro dubbla; det vore i sanning ett "lysande elände", 
ty der skulle förr eller senare all vegetation försvinna. 
Likartadt är förhållandet, om man tager i betraktande 
dessa kärnlösa äpplen, päron, vindrufvor o. s. v., hvilka af 
hortikultörerna anses såsom höjden af fulländning mom 
sitt slag, eller dessa fyllda Dahlier och andra korgblom- 
miga växter, som utgöra trädgårdsrabatternas synnerliga 
prydnader. Med afseende på dessa resultater af menni- 
skans inflytande på kulturväxternas olika delar — rot, stam, 
blad, blommor, frukt och frö — utropar derföre ock en af 
vår tids utmärktaste och mest genmialiska författare, UNGER: 
