8 
missbildningar hos de ifrågavarande växterna. All ensidig 
utveckling af en enda del, vare sig på djur- eller växt- 
organismen, under det alla de andra eller flera deraf för- 
hindras i sin utveckling, måste utan gensägelse betraktas 
såsom en abnormitet, en missbildning; och erkännes detta, 
måste vi äfven erkänna, att då menniskan med glädje och 
stolthet betraktar en mängd af de genom henne framkal- 
lade kulturformerna, så är detta blott en glädje öfver fram- 
bragta missbildningar, förvridningar och vanskapligheter. 
Utan tvifvel synes detta mången vara ett hårdt tal, 
men ännu hårdare torde det förefalla. de fleste, då man — 
från vetenskapens och naturens (ty här sammanfalla dessa) 
ståndpunkt — måste fälla samma dom om en mängd pryd- 
nadsväxter, som utgöra föremålet för så mångens kärlek 
och beundran, som förevigats af frejdade mästares pensel 
och som förledt skaldernas lyror att snart sagdt i alla 
länder, under alla tidehvarf och på alla språk klinga till 
deras lof. Hvem betraktar t. ex. ej med tjusade blickar 
den yppiga trädgårdsrosen med hennes af talrika kronblad 
fyllda blommor och tänker ej dervid med en halft medlid- 
sam, halft föraktfull känsla på hennes vilda syster, nypon- 
blomman, i dess enkla gestalt; hvilken tvekar, att föredraga 
den i trädgårdarne odlade snöbollbusken med sina blomster- 
klot af stora hvita blommor framför dess i våra skogs- 
dungar förekommande stammoder, olvonbusken, med sin 
platta blomgyttring af små, hvitgröna blommor, omgifven 
af en enda krans af dylika större blommor, som bilda hela 
blomster-''snöbollen"; hvilket osläckligt löje skulle det ej 
väcka, om man föreslog vår allmoge att utbyta sina träd- 
gårdstäppors förnämsta prydnad och stolthet, den sväl- 
lande, hundrabladiga pionen, mot dess enkla urform med 
