92 
artad växt, som utmärker sig genom de smala, styfva, 
torrhinniga, gulaktiga strålar eller tungor, som omgifva 
dess blomsamling. Hennes latinska namn är Carlina vul- 
garis; allmogen i vårt land har gifvit henne den beteck- 
nande benämningen Spåmanstistel. Under klara solskens- 
dagar äro nemligen dessa strålar utbredda, men nalkas 
regnväder, sammanfällas desamma såsom en skyddande 
skärm öfver de i strålkransens midt sittande blommorna. 
Och detta fenomen visar sig ej blott under växtens blom- 
ning; ännu sedan höstens och vinterns kyla längesedan 
dödat densamma, qvarstår det torra örtståndet och tjenar 
såsom en väderspåman, i det att det mot annalkande regn 
sammanfäller, vid torrt väder utspärrar de nyssnämnda 
torrhinniga strålarne. Men huru tillgår detta? Fenomenets 
förklaring är helt enkel och skall straxt lemnas, sedan jag 
blott förut omnämnt en i visst afseende liknande växt från 
främmande land, med hvilken ända in 1 våra dagar åtskil- 
ligt religiöst ofog bedrifvits, öfver hvilken mången messa 
i from enfald blifvit läst och genom hvilken ej obetydliga 
penningsummor blifvit lockade ur mången okunnig och 
bigott katholiks pung. 
I Orientens öknar förekommer den s. k. Jericho-rosen, 
i legenderna vanligen prisad under namnet Rosa Sanctce 
Marie. Förunderliga ting hafva om henne blifvit berät- 
tade. Väl liknar den ingalunda en ros, utan några torra, 
med hvarandra till ett klot glest sammanflätade risqvistar, 
men hon eger dock den för fromma katholiker ovärderliga 
förtjensten, att hvarje Julnatt "precis på Christi födelse- 
timma", på Långfredagen, Påskdagen och Pingstdagen ut- 
breda sina torra grenar till en '"herrlig och praktfull ros". 
Hvad prakten och rosen beträffar, torde de knappast kunna 
