58 
allmännare och regelmessig förekomst af denna "sömn", 
att beskrifva de högst olika ställningar, som olika arters 
blad derunder antaga, och att sålunda på detta gebiet upp- 
träda ej blott såsom upptäckaren utan äfven såsom den 
vetenskaplige ordnaren. Slumpen var här, liksom vid så 
mången annan stor upptäckt, den närmaste orsaken; en 
dylik slump hade dock säkerligen af flertalet menniskor 
tanklöst och likgiltigt förbisetts och ej ledt till något re- 
sultat, ty 1 dylika afseenden torde det ej vara förmätet 
att påstå, att den s. k. slumpen endast träffar den värdige. 
Berättelsen om Lissés upptäckt af växternas sömn synes 
mig derföre i all sin enkelhet så betecknande, att det må 
tillåtas mig att här med några ord omnämna, huru den 
tillgick. 
Enhvar, som besökt Upsala, har förmodligen icke för- 
summat — eller borde åtminstone icke hafva försummat 
— att besöka LinskÉs gamla botaniska trädgård. Föga 
återstår nu der, som påminner om den man, hvilkens 
rykte derifrån utgått och "hvilkens namn", för att be- 
gagna ett välbekant uttryck, "af allt svenskt är det sista, 
som öfvergifver vandraren i de aflägsnaste länder." Något 
finnes dock ännu qvar, och deribland de byggnader, som 
utgjorde trädgårdens anspråkslösa växthus. I ett af dessa 
vårdades en syd-europeisk ärtväxt (Lotus ornmithopodioi- 
des), hvilken LissÉ en afton år 1755 behöfde närmare un- 
dersöka, hvarföre han skyndade att från hennes för honom 
välbekanta plats hemta densamma. Fåfäng möda! Hvarje 
planta granskades, hvarje blomkruka skärskådades, men 
ingen Lotus stod att finna. Sorgsen öfver den förmodade 
förlusten, nedgick Linsg följande morgon i växthuset och 
till sin förvåning finner han den eftersökta på precis samma 
