68 
kan man lätt inse, hvarföre de af åtskilliga författare blif- 
vit liknade vid ett regimente soldater, som låter kommen- 
dera sig att göra alla de vändningar, som man vill. Bil- 
den är utan tvifvel i åtskilliga afseenden träffande, men 
det är dock att märka, att dessa blomster-soldater gå åt 
alldeles motsatt håll mot det, dit man befaller dem att 
- 
marschera. 
Äfven med fara att befinnas tröttande och alltför om- 
ständig, kan jag ej underlåta, att ytterligare anföra ett 
exempel på rörelsefenomener hos blommans delar. Detta 
skall jag dock ej hemta från ståndarne utan frän pistillen. 
Väl bekant är säkerligen växtslägtet Gloxinia, hvars stora, 
klockformiga, röda, blå, violetta eller hvita blommor så 
ofta pryda våra fönster och blombord. Till blommornas 
yttre form nästan fullkomligt likt detta är ett annat i tro- 
piska länder ej sällsynt och i våra växthus stundom od- 
ladt slägte, Martynia, hvars pistill slutar i ett tvåklufvet 
märke, bildadt af tvenne tunna och platta skifvor +). Stry- 
ker man nu eller irriterar detta märke med ett tagel, en 
nål eller dylikt, så skall man finna, huru de begge skif- 
vorna hastigt böja sig mot hvarandra och sedan efter 
längre eller kortare stunds förlopp åter åtskiljas och ut- 
bredas. Öfverföres af insekter, vinden eller på annat sätt 
frömjöl till ett sådant märke, så tillsluter det sig på samma 
sätt och öppnar sig åter; men strör man i dess ställe nå- 
got annat pulverformigt ämne (t. ex. fin sand, snus e. d.) 
på detsamma, så tillslutas visserligen flikarne, men förblifva 
ej slutna, utan öppna sig snart åter. 
”) Likartadt är äfven förhållandet hos de ofta odlade arterna af släg- 
tet Mimulus. 
