74 
vår okunnighet. Må det dock tillåtas mig att här anställa 
en liten jemförelse med några allbekanta företeelser inom 
djurriket. Eh 
Att tillskrifva denna växt fri vilja och en af denna 
vilja bestämd rörelseförmåga har det väl aldrig fallit nå- 
gon botanist in att på fullt allvar påstå, och jag är inga- 
lunda den, som vill framställa något sådant yrkande. Då 
vi böja vår arm, sker detta visserligen derigenom, att 
musklerna på armens öfversida hopdragas, under det att 
de på undersidan uttöjas, alldeles på samma sätt, som 
Mimosa-bladets sänkande beror på en sammandragning i 
undre partiet af blad-dynan; under det att det öfre ut- 
spännes; men den stora skilnaden är den, att armens rö- 
relse är en nödvändig följd, en yttring af vår fria vilja, 
under det att vi ej ega rätt att förutsätta tillvaron af en 
sådan fri vilja hos mimosan, ty då skulle väl bladet äfven 
utan någon yttre impuls stundom visa samma rörelser. 
Deremot förefinnas hos menniskan och djuren åtskilliga af 
viljan fullkomligt oberoende rörelser eller s. k. reflex- 
rörelser, såsom t. ex. ögats blinkande, då något föremål 
hastigt närmas detsamma, den munnens egendomliga rö- 
relse, som vi kalla gäspning, ansigtets förvridning vid 
smärta m. fl. muskelrörelser, som vi äfven med bästa vilja 
i verlden ofta ej kunna undertrycka. Med dessa reflex- 
rörelser förefaller det mig, som om de hos växterna genom 
irritabiliteten framkallade rörelserna mer än väl kunde 
jemföras, om ock icke identifieras. f 
I sanning, det ligger något, så att säga. djuriskt i 
dessa rörelser, då man t. ex. med en ljuslåga eller ett sol- 
glas bränner de yttersta bladspetsarne eller då man med en 
knif sårar stammen intill vedlagret, i hvilka begge fall 
