78 
Väl ega vi ej några imhemska växter, som i detta afseende 
kunna täfla med de nyssnämnda, men vi sakna dock ej 
helt och hållet likartade: den i våra skogar vanliga har- 
syran (Ozxalis acetosella) hopfäller, ehuru långsamt, sina 
blad, om de skakas en eller annan minut, och den s. k. 
jungfru Marie silhår (Drosera) fångar i våra kärr insek- 
ter, ungefär på samma sätt som Dionea, om ock med 
mindre färdighet. 
Ännu märkvärkvärdigare, än denna genom retning 
framkallade rörelse; är den, som blifvit observerad hos 
några få Ostindiska ärtväxter, bland hvilka Desmodium 
gyrans är den mest bekanta och undersökta. Äran af 
upptäckten tillkommer en engelsk dame, lady Monson, som 
under resor i Bengalen på 1770-talet observerade följande 
besynnerliga fenomen: 
Bladen hos ifrågavarande växt äro, då de äro normalt 
utvecklade, liksom klöfverns sammansatta af 3 småblad, af 
hvilka dock det mellersta är betydligt större än de begge 
sidobladen. Detta uddblad är i hög grad känsligt för 
ljuset, hvarföre det under hela dagens lopp så söker att 
vända sin skifva, att solstrålarne falla vinkelrätt på den- 
samma; om natten hänger det deremot orörligt rakt ned. 
Häruti öfverensstämmande finnas många växter, men icke 
så, hvad sidobladen beträffar. Dessa — små och smala, 
ja stundom felstår ett af dem eller begge — äro nemligen 
stadda i en ständig rörelse, nästan påminnande om ur- 
visarens, 1 det att de vrida sig kring 1 cirklar eller rät- 
tare ellipser. Uppstigningen sker temligen långsamt och 
ryckvis, men då de nått sin höjdpunkt och der en liten 
stund qvardröjt, sänka de sig hastigt ned och liksom hvila 
sig derefter en stund, innan de äter börja uppstigandet. 
