| 9 
Under det att det ena bladet höjer sig, sänker sig det 
andra. För öfrigt fortsätta de denna sin rörelse lika både 
dag och natt; under det uddbladet sofver så grundligt, 
som man gerna kan tänka sig, vingla sidobladen såsom 
oroliga nattsvärmare omkring, ständigt i samma kretslopp. 
— Jag torde knappast behöfva tillägga, att naturforskarne, 
såväl botanister som fysici och fysiologer, hittills förgäfves 
uppbjudit hela sin förmåga att upptäcka någon rimlig för- 
klaringsgrund till detta fenomen. Så mycket har man blott 
funnit, att värme är en nödvändig betingelse för denna 
rörelse, 1 det att vid 35? knappt mer än 1!/, minut be- 
höfves, för att småbladen skola fullborda ett hvarf, då 
deremot rörelsen blir trögare vid lägre temperatur "och 
vid 229 alldeles upphör. 
Huru märkvärdigt detta fenomen än är, kan det dock 
synas ännu märkvärdigare, att snart sagdt öfver allt i 
verlden och äfven hos oss existerar en ingalunda sällsynt 
företeelse, som undgått de flestas uppmärksamhet, ehuru 
den med nyssnämnda eger en ej obetydlig likhet. Jag 
afser härvid våra slingerväxter. Redan sedan lång tid 
tillbaka har man förvånat sig öfver den lagbundna sträng- 
het, hvarmed dessa växter vrida sig kring sina stöd, några 
arter konstant motsols, andra lika konstant medsols, men 
att tillika en ständigt fortfarande rörelse försiggår, obe- 
roende af stammens förlängning och vridning, har man 
alldeles förbisett eller åtminstone deråt egnat en allt för 
ringa uppmärksamhet. Betrakta vi noggrannt t. ex. en 
humleplanta, så skola vi finna, att dess öfversta topp svän- 
ger sig i en cirkel, sökande ett föremål att fästa sig vid, 
och denna svängning skér så hastigt, att man t. ex. obser- 
verat, huru ett 15 tum långt skott på 2 timmar 8 minuter 
