98 
förvåning, långt ifrån att förminskas, snarare förstärkas 
vid tanken på de få och ringa medel eller — så att säga 
— materialier, hvarmed och hvaraf allt detta blifvit åstad- 
kommet. Undersöka vi nemligen med mikroskopets till- 
hjelp alla växters alla delar, skola vi finna desamma bestå 
blott och bart af samma slags elementardelar; allt är bil- 
dadt af ett slags små blåsor (kallade celluler), hvilka dock 
kunna under växternas utveckling antaga olika form och 
yttre utseende samt modifieras inom temligen tränga grän- 
ser. Af dylika små blåsor är allt sammansatt: den stolta 
eken med sin väldiga stam och lummiga krona samt den 
för blotta ögat osynliga vattenalgen, den färgskiftande 
blomman och den mörka roten, nötens hårda skal och 
vindrufvans saftiga klasar. Och lägga vi härtill, att äfven 
hela djurverlden består blott och bart af modifikationer af 
samma slags organer, så att fjärilen och den blomma han 
besöker, palmen och den krälande masken, menniskan och 
mögelsvampen — med ett ord: allt, allt är byggdt af 
samma material, så måste man erkänna, att resultaterna i 
sanning äro storartade. 
Vi behöfva dock ej på detta sätt sönderdela växterna 
i deras allra minsta delar eller elementer för att komma 
till denna slutsats; detsamma kunna vi nemligen äfven 
finna, om vi betrakta de yttre delar, af hvilka hvarje växt- 
art består. Visserligen mäste vi bland dessa urskilja något 
flera hufvudtyper, men dessa äro dock ej många, ithy att 
vi kunna med trygghet påstå, att alla de högre växterna 
blott bestå af rot-, stam- eller blad-delar, hvilka för öfrigt 
under olika perioder af växtens hf kunna på mångfaldigt 
olika sätt omgestaltas och förenas, så att deraf uppkomma 
ej blott de otaliga rot-, stam- och bladformer, som hos 
