TT 
Det behöfves sålunda blott litet rök eller en liten fluga 
för att kullslå denna indelning i ört-, busk- och träd- 
stammar. 
Säkrare och mera tillfredsställande är deremot den 
indelningsgrund, som hemtas från stammarnes inre bygg- 
nad. Jemföra vi t. ex. å ena sidan en stam af ett af våra 
vanliga barr- eller löfträd och å den andra en palmstam 
eller ett rör af en rotting, så faller det lätt i ögonen, att 
den förra består af tre skilda lager (märg, ved och bark), 
under det att de senare bestå af blott ett enda, homo- 
gent lager. Likartadt blir förhållandet, om man t. ex. 
jemför stjelken af en nässla, förgät-mig-ej eller gurka med 
gräsens eller starrarternas strå. Nu eger derjemte det 
egendomliga förhållandet rum, att de växter, hvilkas stam- 
mar bestå af skilda lager, just äro desamma, som vid gro- 
ningen utveckla två hjertblad och en enda hufvudrot, un- 
der det att de, som i stammarne sakna dessa lager, gro 
med blott ett hjertblad samt utbilda en s. k. sammansatt 
rot. Påminna vi oss nu de vetenskapliga benämningarne 
på dessa tvenne väsentligt olika växtslag, så inse vi lätt, 
att man kan indela stammarne i Dicotyledon- och Mono- 
cotyledon-stammar. : 
Men äfven med antagande af dessa tvenne hufvud- 
grupper, så hafva vi ej dermed sagt, huru stammen alltid 
skall igenkännas från andra växtens delar. Någon svårig- 
het torde ej i detta afseende möta, då frågan gäller så- 
dana, hvilka genom sin långsträckta form, mer eller min- 
dre tydliga afrundning och bladbeklädnad, genast låta sig 
såsom sådana igenkännas. Men sådana äro ej alla. Vi 
behöfva blott påminna oss de allmänt odlade Cactus-arterna 
med sina plattade, ledade stjelkar, hvilka så till det yttre 
