120 
vecklas. Härigenom förklaras äfven, hvarföre man plägar, 
som man säger, "kupa" potatisstånden; en större mängd 
af stammens grenar hindras derigenom i sin utveckling på 
längden och större skörd erhålles. 
Af det nu sagda finna vi sålunda, att växternas stam- 
mar kunna vara såväl öfver som under jordytan, att de 
kunna hafva en långsträckt, trind eller plattad, eller en 
mer eller mindre klotrund, uppsvälld form. De känne- 
tecken, som dock alltid utmärka desamma, äro, att de 
uppbära mer eller mindre utvecklade blad och blommor. 
samt att de ega sina yngsta delar omedelbart i spetsarne. 
Att hos dessa, sinsemellan så till yttre form som inre 
byggnad afvikande stamformer tillväxten bör ske på flera 
olika sätt, torde lätt kunna inses. Beklagligtvis tillåter 
oss ej tiden en noggrannare framställning häraf, utan vi 
nödgas till och med att inskränka oss till blott några ord 
om våra vanliga träd- eller kronstammar, hvilka äfven ge- 
nom sina dimensioner så till längd som bredd i våra 
nordliga länder äro de, som företrädesvis ådraga sig upp- 
märksamheten. 
Vi hafva redan flera gånger nämnt, att man i dessa 
stammar kan urskilja 3 olika lager: märg, ved och bark. 
Egentligen taladt, kan man härtill lägga ytterligare ett 
lager, safvan eller saf-lagret kalladt, hvilket ligger mellan 
barken och veden. Om sommaren och vintern mycket 
tunnt, nästan omärkligt, uppsväller det om våren till en 
lös, saftrik massa, 1 hvilken en rastlös verksamhet eger 
rum. Här är nemligen sjelfva verkstaden för nybildnin- 
gen; det är här, som tillväxten för året försiggår. Be- 
trakta vi en tvärgenomskärning af en dylik trädstam, skola 
vi lätt finna, att den består af utanpå hvarandra lagrade 
