122 
tillväxten sönderspränges barken, bokstäfverna liksom ut- 
töjas, antaga obestämda konturer och försvinna slutligen — 
troligen dock i de flesta fall senare, än den känsla, för 
hvilken de varit uttryck. 
Men äfven om man således endast sällan på dessa 
årsringar får läsa några dylika hemligheter, kan man dock 
på dem läsa och af dem lära sig åtskilligt annat, som 
torde vara minst lika intressant. Man kan der läsa trä- 
dets ålder, genom att räkna årsringarnes antal; man fin- 
ner deri liksom en krönika öfver årens större eller mindre 
gynsamhet för vegetationen, 1 det att under gynsamma år 
en tjockare, under ogunstiga en tunnare årsring bildat sig; 
ja, man kan till och med i vanliga fall liksom på en kom- 
pass afläsa väderstrecken, i det att årsringarne i allmänhet 
äro mera utvecklade mot södra än mot norra sidan. 
Detta och åtskilligt annat kunna vi på årsringarne 
läsa, men här liksom vid -hvarje annan läsning måste man 
använda kritik och eftertanke, såvida man ej skall komma 
till felaktiga, förvillande åsigter. — 
Hvad är det väl, som hos trädet åstadkommer dessa 
sinsemellan skilda ringar? Hvarföre fortsätter ej safvan 
oafbrutet sin verksamhet och bildar sålunda en samman- 
hängande vedmassa utan några afbrott? Svaret ligger 
nära till hands: detta beror på det genom vinterkölden 
framkallade stilleståndet i vegetationen. Men häraf följer 
ingalunda, att så öfver allt på jordklotet är förhållandet, 
ty tvärtom ega flera tropiska trädslag intet spår af skilda 
årsringar och å andra sidan har man säkra bevis derpå, 
att i de varmare länderna åtskilliga träd bilda flera rin- 
gar om året till följe af flera årliga pauser 1 vegetationen. 
Lika origtigt som det vore att vilja tillskrifva rödbetorna 
