135 
barrskogar midt i vinterns kyla, omgifna af snö och is, 
ständigt stå klädda i samma gröna skrud, som under som- 
marens milda dagar. Förflytta vi oss mot södern, till 
Medelhafvets stränder, finna vi der ej blott barrträd, utan 
en hel mängd af andra buskar och träd (t. ex. lagern, 
myrten, oliven m. fl.) med styfva, läderartade blad, hvilka 
stå grönklädda hela året om, och likartadt är förhållandet 
i motsvarande delar af norra Amerika och östra Asien, 
hvarest de praktfulla Magnolierna och de vilda Camelierna 
ega sitt hemvist. Gå vi deremot ännu längre ned mot 
södern, finna vi, huru träden der ej sällan till följe af 
sommarens hetta fälla sina blad och således då visa 
samma ödsliga utseende, som löfträdsdungarne hos oss om 
vintern, ett förhållande, som isynnerhet på ett frappant 
sätt visar sig i de beryktade Cattinga-skogarne i Brasilien. 
Vi ega således i norra hemispherens varma tempererade 
trakter ett bälte kring jorden, utmärkt genom sin rikedom 
på hela året om bladklädda träd och buskar. Man kallar 
detta bälte för de ständigt grönskande trädens region, 
hvarmed man dock naturligtvis ej förnekar dylikas före- 
komst äfven i andra trakter. 
"De ständigt grönskande träden" .... förlora således 
dessa aldrig sina blad? Qvarsitta dessa oförgängligt under 
växtens hela lif? Ingalunda! Aktgifva vi något närmare 
på våra barrträd, finna.vi snart, att äfven dessa ingalunda 
bilda något undantag från den allmänna regeln, att bladen 
efter en viss tids förlopp affalla. Skilnaden är blott den, 
att bladen (barren) qvarsitta flera år (hos tallen 2—4, 
hos granen 10—12), innan de förvissna och bortfalla, men 
då äro äfven nya bladgenerationer utvecklade, unga friska 
blad qvarsitta och härigenom synas grenarne aldrig, såsom 
