148 
92 å 93 procent) genom bladen bortdunstar, så finna vi 
häri möjligheten af en ständigt fortsatt saftströmning. — 
Att denna capillärkraft är en och tillika den mest verk- 
samma orsaken till saftuppstigningen, är satt utom allt 
tvifvel, men säkerligen medverka härvid flera krafter, hvil- 
kas framställande dock här skulle blifva allt för vidlyftigt. 
Säkert är emellertid, att de åstadkomma ett förvånande 
resultat. Vi känna nog den våldsamhet, hvarmed blodet 
utsprutar ur en sårad pulsåder, och dock har man genom 
tydliga experimenter visat, att saften hos vinrankan fram- 
drifves med fem gånger så stor häftighet, som blodet i 
pulsådrorna hos en häst. 
Under detta sitt uppstigande genom stammen har 
emellertid saften blifvit ej litet förändrad, i det att den i 
cellulerna påträffat, så att säga, magasinerade näringsmedel, 
såsom socker, gummi m. m., hvilka till en del upplösas 
och medföras. Om man om våren "tappar björklake", d. 
v. s. genom in i veden på björkarne borrade hål låter den 
uppstigande saften utströmma, kan man lätt öfvertyga sig 
derom, att saften är betydligt sötare uppe i stammen än 
vid roten. Emellertid är denna saft ännu, hvad man kal- 
lar, rå och oberedd — först i bladen förvandlas den ge- 
nom en mängd invecklade och ännu ej fullt förklarade 
kemiska processer till följe af chlorophyllets inflytande och 
respirationen till en beredd näringssaft, tjenlig till nya 
delars utbildning och de gamlas underhåll. I bladen får 
derföre denna -beredda saft ej qvarstanna, utan den måste 
till växtens alla delar utspridas, och detta sker genom en 
nedstigande saftström, om hvilkens tillvaro man lätt kan 
öfvertyga sig, om man rundtomkring afskalar en stam, då 
man får se saften nedroppa blott från öfre sårkanten. 
