151 
finna innanför de outvecklade bladen tulpanens blomma 
och syrenens hela blomspira med alla sina talrika blom- 
mor, och undersöka vi dem närmare, så finna vi till och 
med i dessa senare de särskilda blomdelarne: kronbladen, 
ståndarne och pistillen, allt i allra minsta miniatyr, men 
harmoniskt och fullkomligt utveckladt. Hvad följande året 
kommer till utveckling är sålunda förberedt och till an- 
laget färdigt redan föregående höst — och hvem inser 
ej häraf lätteligen, hvilket inflytande ett föregående års 
väderlek derigenom måste utöfva på det följandes vegeta- 
tion? Och då de gamla Romarne kallade några växter, 
hvilka blomma tidigt på våren före bladens utveckling, för 
:filius ante patrem" (sonen före fadren), inse vi lätteligen 
det origtiga deri. "Fadren", d. v. s. bladen, hafva här 
utan gensägelse, liksom i alla andra fall, funnits till före 
'«gonen", d. v. s. blomman; här har blott sonen-blomman 
varit nog senfärdig att ej hinna fram samma år som 
fadren-bladen. 
Den plats, som knopparne på stammen intaga, är 
ganska bestämd och regelbunden. Undersöka vi den vinkel, 
som bladen bilda mot stammen, finna vi i densamma van- 
ligen en knopp, och detsamma är förhållandet med gren- 
spetsarne, hvarföre man äfven plägar tala om axillära 
(eller bladvecks-) knoppar och terminala (topp-) knoppar. 
Men utom dessa, som normalt förefinnas, kunna andra 
mera tillfälligt utvecklas, då detta för växtens fortfarande 
bestånd är nödigt. Hvem har t. ex. ej sett de rotskott, som 
våra aspar, körsbärsträd m. fl. utsända och hvad äro dessa 
skott annat än från rötterna utvecklade biknoppar eller 
s. k. adventivknoppar? Och likaledes, hvem har ej sett, 
huru från afqvistade pilar, lönnar o. s. v. nya knoppar ur 
