163 
der föras ut ur skogen och genom sin ringa tyngd sväfva 
kring i luften, ända till dess de af någon regnskur nedslås 
till marken. Då bilda de genom sin oerhörda mängd ej 
sällan på långa sträckor ett fint gult täcke på vattensam- 
lingarne, och ganska ofta säger då vår allmoge, som ej 
sett, hvarifrån det kommit, att "vattnet blommar" (andra 
förklaringar härpå finnas dock äfven). Om deremot dessa 
gula småkorn mera tydligt ses medfölja regndropparne och 
flyta ofvanpå regnvattensamlingarne, få de ej sällan ett 
annat namn. Ännu för kort tid sedan fann man i åtskil- 
liga tidningar en uppgift, att till följe af "luftens starka 
elektricitet" ett '"svafvelregn" fallit i åtskilliga trakter af 
vårt land. En blick i mikroskopet förråder dock i detta 
svafvel barrträdens frömjöl med dess högst karakteristiska 
byggnad. Lyckligtvis kan man i våra dagar le åt ett sådant 
misstag; annorlunda var förhållandet under medeltiden, då 
en dylik helt naturlig tilldragelse ofta nog gaf en välkom- 
men anledning till blodiga förföljelser mot s. k. kättare. 
Sålunda se vi hos våra barrträd och åtskilliga andra 
växter, att vinden ovedersägligen förmedlar frömjölets öf- 
verförande till pistillerna, och ända in i våra dagar hafva 
botanisterna varit mycket frikostiga att tillägga densamma 
denna förrättning hos; nästan de festa växter. Säkert är 
dock, att dess verkan i detta fall är betydligt mera in- 
skränkt, än man förut antagit, under det att man deremot 
ät insekterna måste tillerkänna den allra vigtigaste röle i 
detta afseende. Redan då jag talade om rörelsefenome- 
nerna hos växterna, hade jag tillfälle att påpeka några 
fakta, som bekräftade detta; skulle jag nu ytterligare an- 
föra allt, som härom blifvit observeradt, så skulle jag san- 
nerligen härom behöfva skrifva en hel bok. Må det vara 
