176 
samt att den till och med en gång blifvit anträffad i 
Sverige. | 
Så kunna frön komma att ej blott gro på det ställe, 
der moderplantan växer, utan äfven spridas till andra, 
mer eller mindre aflägsna trakter. Men komma sålunda 
alla frön till utveckling, torde någon fråga, och svaret 
härpå måste blifva nej — och vi kunna gerna tillägga: 
Gudilof! En svensk botanist har roat sig att beräkna, 
huru många blommor ett enda frodigt stånd af en prest- 
krage (OChrysanthemum Leucanthemum) hade, och han 
fann med låg beräkning 125,498 blommor. Af dessa lem- 
nar visserligen hvarje blott ett frö, men om nu alla dessa 
skulle utvecklas, hvilken massa af prestkragar skulle ej 
uppkomma — och i mer eller mindre mån likartadt blefve 
förhållandet med andra blommor! Hvar skulle till sist alla 
dessa få plats? Nu erbjuda växternas frön ej blott en riklig 
och begärlig spis åt foglar och andra djur, utan en ej 
ringa del af dem magasineras i jorden till framtida behof. 
Detta mitt sista uttryck torde behöfva något närmare 
förklaras. För att ett frö skall kunna gro, behöfves nöd- 
vändigt samtidigt inflytande af vatten, en för hvarje växt- 
art bestämd värmegrad samt fritt tillträde af atmospheri- 
ska luften eller rättare dess syre. Finnas dessa på en 
gång närvarande, kunna fröna gro, äfven om de ej komma 
i beröring med jorden, såsom just den process, som vi 
kalla mältning, bevisar, alldenstund denna ej är annat än 
en groningsprocess; finnas deremot ej alla dessa tre på 
en gång verkande, fortfar det lilla växtämnet att slumra 
inom sitt skal. Huru ofta händer det nu ej, att detta se- 
nare inträffar? Än lägger luftens eller jordens torrhet 
hinder i vägen för groningen, än är luften allt för kylig, 
