178 
dragne af innevånarne i de trakter, hvarifrån de erhållit 
materialet till sina experimenter. 
Tryggt kan man emellertid våga påstå, att vår jord 
är alldeles fullspäckad med frön. Se vi på en nyod- 
ling, i hvilka oerhörda massor uppkomma ej der ofta 
växter, hvilkas frön utan allt tvifvel måste hafva de- 
cennier, ja sekler hvilat i jorden? Ett litet bevis på denna 
frömängd i jorden, nyligen lemnadt af den berömde Dar- 
WIN, må här finna plats, isynnerhet som det tillika visar, 
huru djuren kunna bidraga till fröns kringspridande. Han 
erhöll nemligen en liten jordklump, vägande 13 eng. lod, 
hvilken man funnit fästad vid benet af en rapphöna, och 
ur denna jordklump uppväxte ej mindre än 82 plantor, till- 
hörande 4 olika växtarter. 
Af de i jorden således slumrande fröna kommer säker- 
ligen endast en ringa del någonsin till utveckling — och 
vi skulle sålunda lätt vara frestade att anse deras fram- 
bringande vara utan allt gagn, all nytta. Ånej, äfven om 
de förstöras, så förintas de dock icke: jemte öfriga döda 
växtdelar förvandlas de till mull, men i denna mull kunna 
sedan högre, ädlare växter finna sin trefnad och hemta sin 
näring — och härigenom bidraga äfven dessa frön i sin 
ringa mån dertill, att vegetationen allt framgent utvecklas 
till allt större och större fullkomlighet. | 
Min framställning af växternas organer och dessas 
förrättningar är nu slutad, ofullständig som den i många 
afseenden är; ingen kan bättre än jag inse alla dess 
brister. Men det vet jag, att jag icke felar, då jag 
