179 
säger, att en hvar, som sjelf söker att forska i naturens 
bok, som sträfvar att genomtränga dess hemligheter, ho- 
nom vänta stunder af den renaste glädje. Och hvarföre, 
skulle ej naturens bok för oss alla vara kär att studera? 
« Skulle", för att begagna den odödlige Trcskrs ord, ”na- 
”turens bok vara den enda af alla böcker, som ej bildade 
och således vara utan allt värde för vår uppfostran? Ack, 
det nya testamente, som kommer ut hvarje vår, der bok- 
stäfverna äro blommor och musikbilagorna fogelsång — 
den bibel, som är tryckt med silfverstil på himmelsblått 
och öppnas hvarje qväll öfver våra hufvuden, der kapitlen 
äro konstellationer och hvarje ord en glänsande verld, en 
stjerna — eller den vishet, som tränger på djupet och 
ransakar dess innandömen, refbensbyggnaden i jorden — 
skulle icke denna bok vara menniskolifvets hufvudbok”?"” 
— Och om vi med öppen blick och gladt sinne, med öd- 
mjukhet och flit vända oss till den bokens studium, må vi 
då ej glömma, att bland dess många kapitel äfven finnes 
ett, som handlar om blommorna på marken, och att detta 
ej är det minst underbara, ty hvarje växt, äfven den allra 
ringaste, talar högljudt om den store upphofsmannens all- 
makt, allvishet och godhet; — blommorna förtjena derföre 
i sanning ett bättre öde, än att med likgiltighet förtram- 
pas eller att på sin höjd få vissna i någon bukett för 
stundens flygtiga nöje. 
