69 
6500”), paa Sierra Nevada (5000'—635007); derimod mangler 
den i Apenninkjæden., 
Pinus densiflora sSieb. et Zucc. Flor. jap. t. 112. 
Over hele Japan (til 1000'—2000"). 
Pinus Massoniana Lamb. Sieb. et Zucc. Flor, jap. t. 113—114. 
Over hele Japan (til 30007). — Pinus sylvestris Thunb. 
Er næsten ikke forskjellig fra foregaaende uden ved længere 
Blade og lidt større Kogler; begge slutte sig nær til Pinus 
sylvestris. 
Pinus Kochiana Kltzsch., P. armena C. Koch og P. pontica C. Koch 
(Linnæa XXII. 295), alle tre fra Lilleasien, ere endnu kun ufuld- 
stændig kjendte. 
Pinus resinoså Soland. Ant. Con. 7. t. 4. f. 1, 
Bladene lange (5—6”), mørkegrønne; Koglerne æg- 
kegleformede, rødbrune, 2” lange, — P. rubra Michx. — 
Red-Pine. — Opnaaer en Høide af 50—80' og har i det 
Hele megen Lighed med Pinus Laricio, men Barken er rødlig 
og glat, og Kronen er mere aaben og lysere, — Vedet er fin- 
kornet, haardt og varigt. — Nordamerika i de nordlige Stater 
og i Canada (til 579). 
Pinus Laricio Poir. Ant. Con. t. 2. 
Bladene mørkegrønne, stive, stikkende, 4—6'" lange, ofte 
lidt snoede; Koglerne kegleformede eller æg-kegleformede, 
2—3'' lange; Skjoldet gulgraat og især den brune Bule 
glindsende. — Denne Art, der- udmærker sig ved sin mørke, 
tætte Krone, og endog i vort Klima har en meget kraftig 
Væxt, fremtræder i de forskjellige Lande, hvor den voxer, i 
saa udprægede Former, at mange Botanikere heri have troet 
at see egne Arter; men de betragtes vistnok rigtigst som 
geographiske Varieteter af samme Årt. 
Var. &. corsicana. Grenene opadrettet-udstaaende, med 
lysebrun Bark; Dværggrenene mangle paa den ne- 
derste Del af Aarsskuddet. — P. Laricio Poiretiana, 
Endl.. — P, corsicana Hort. 
