121 
Syditalien, navnlig mellem 39? og 419, i de lavere Bjergegue, 
fra 1500" til 3700", Corsica, Kaukasus. De Exemplarer, som findes i 
den forstbotaniske Have, ere i 24 Aar voxede til en Høide af 40”, og 
Aarringene ere næsten dobbelt saa brede som hos vor indenlandske 
El. Den er fuldstændig haardfør og danner spiredygtige Frøe. Ve- 
det er finkornet, ,;modtager en smuk Politur og egner sig fortrinligt til 
Dreier- og Billedskærerarbeide, Denne El anbefaler sig meget til 
Dyrkning i vore Skove, hvor det for Rød-Ellen gunstige Terrain be- 
standig bliver mere indskrænket. 
Almus subcordata C. A. Meyer synes at være en Varietet af. fore- 
gaaende med mere aflange Blade. 
Alnus orientalis Dene. Regel], c. t. 17. f. 12—18. — Fig. 
68 a, b. ' 
Fig. 68. 
Knopper af Alnus orientalis. a fra den mod Bladet vendte; b fra 
den modsatte Side. c Knop af Alnmus cordifolia. 
Bladene ægdannet-aflange , saugtakkede, i Spidsen af 
Skuddene og paa den yngre Plante meget større, underneden 
dunhaarede. — Libanon. 
2. Alnaster. Hanraklerne (en eller to sammen) komme frem om 
"Æfteraaret og sidde nøgne Vinteren over, Hunraklerne derimod om For- 
aaret, samtidig med Bladene, topformig forenede.… Nødderne i Reglen 
med hindeagtige Vinger ligesom hos Birken. 
Alnus ovata Schrank. Alpe-El. Regell. e,t. 14. f. 4—22,. 
En 3—15” høj Busk med ægdannet-ovale eller elliptiske, 
fint dobbelt-tandede, glatte Blade. — Alnus viridis DC. — 
Betula Alnobetula Ehbrh. == B. undulata Willd. — B. crispa 
