den. Det er i en Højde af 4000—6000', at Egene have deres fro- 
digste Væxt, og de udgjøre her en væsentlig Bestanddel af Skovens 
Træer. Det er i denne Region, at vi paa Orizaba træffe de yppige 
Skove, hvor Egene dels udmærke sig ved deres colossale Stammer, 
som Jalapa-E, (Q. jalapensis), Alamo-E, (Q. calophylla), dels ved deres 
store Frugter, som Kastanie-E, (Q. insignis), hvis Blade ligne Kasta- 
niens og hvis Skaal bliver 8” i Omkreds. Fra denne Region aftage 
Egenes Antal ned imod Kysten — kun en enkelt Art (Q. oleoides) 
naaer næsten ned hertil — og ligeledes op imod Toppen, hvor endnu 
enkeltstaaende Ege (Q. reticulata, Q. Orizabæ, Q. glabrescens) fore- 
komme i Naaleskoven i 8—10,000 Fods Høide.”) I Mexicos centrale 
Høijiplateau herske Egene paa de steile Bjergsider i en Højde af 6000' 
til 85007, hvor de som lave forkrøblede Træer eller Buske med stive, 
graa Blade voxe i Grupper. Paa Sempoaltepec forekomme endnu paa 
10—11,000 Fods Højde Ege som lave forkrøblede Buske. Gaaer man 
fra Mexico længere mod Syd, tage "Arternes Antal betydelig af. — 
I Costa Rica danne 3—4 Arter (Q. costaricensis) et eget Skovbælte 
i en Højde af 8—10,000' — og paa omt. 292 n, Br. høre de ganske 
op. Et i plantegeographisk Henseende meget mærkeligt Forhold er 
det, at der paa de vestindiske Øer ikke findes en eneste Egeart. Et 
meget overveiende Antal amerikanske Egearter høre til Underslægten 
Erythrobalanus, som udelukkende har hjemme i denne Verdensdel, … I 
Nord- og Mellemeuropa er det navnlig Arter af Underslægten Lepido- 
balanus, som ere herskende. Underslægten Cerris og navnlig de Ar- 
ter, som udmærke sig ved stedsegrønne, stive, læderagtige, graa, ofte 
tornet-tandede Blade, ere karakteristiske for Middelhavslandene — 
saaledes Kork-Egen (Q. suber), Kermes-Egen (Q, coccifera), Mamre- 
Egen (Q. calliprinos) o. fl. Her er det ogsaa, at den med disse i 
Habitus overensstemmende Sten-Eg har sit Hjem. 
1. Underslægt. Lepidobalanus (Fig. 69). 
Bladene enten mere eller mindre dybt delte og da altid 
med budte Lapper, eller udelte og da enten rundtakkede, tan- 
dede eller tornet-tandede, sjelden ganske helrandede, Grifllerne 
flade, korte, i Enden stærkt udvidede, Skaalskjællene fra en 
bred, sædvanlig knudeformig ophøiet Grund pludselig smallere, 
”) Liebmann: Amerikas Egevegetation i Dansk Tidsskrift, udgivet 
af Schouw, dte B, 213. og Foredrag over Egeslægten i Amerika 
i Overs, over d. k, d. Vidensk, Selsk,8 Forhandl. 1854. 159, 
9% 
