we 
og 'dunhaarede, og med meget mindre Frugter. — I Nord- 
amerika, hvor den kaldes Chinquapin, fra Ohio og Pennsyl- 
vanien til 'Texas. 
Castanea alnifolia Nutt. Sylv, 1. t. 6 synes at være en Dværgform 
af foregaaende; kun 2—3' høi, 
Fagus Tournef. Bøg. 
Bucke. — Buck. — Hétre. — Faggio, — Faya,. 
De langstilkede, kugleformede Hanrakler komme frem 
fra de nedre Blade paa Aarsskuddet (undertiden ere Han- 
blomsterne enlige), Hunraklerne fra de øvre, I Reglen to Hun- 
blomster i Skaalen. 3 liniedannede Grifler med Arret påa 
den indadvendte Side, 3-rummet Frugtknude. Skaalen, der 
er beklædt med bløde Pigge, aabner sig i 4 Klapper. Frug- 
ten er en trekantet Nød.  SKimbladene ere bladagtige og 
komme ved Spiringen op over Jorden. Træer med toradede, 
udelte, oftest tandede Blade.  Hindeagtige, hurtig affaldende 
Axelblade. 
Denne Slægt tæller 15 Arter og frembyder ligesom Lyngslægten 
det mærkelige Forhold i sin geographiske Udbredning, at den optræ- 
der i den tempererede Del baade af den sydlige og af den nordlige 
Halvkugle, og medens der her i hver Verdensdel kun voxer een Art, 
der navnlig i Europa udelukkende bedækker store Strækninger, saa 
findes der hist mange Arter. 
Fagus sylvatica L. Almindelig Bøg. Rechb. le. fl. germ, 125 
1639. 
Bladene ægdannet-elliptiske, utydelig bølget-tandede. 
Bøgen udmærker sig ved sin søileformede, glatte, hvidlige Stamme 
og sin tætte kuppelformede Krone.) Den bliver sjelden over 100" 
høj. Rødderne brede sig vidt ud i Overfladen af Jorden, Bøgen har 
sin kraftigste Høidevæxt til sit 40—45de Aar; denne synker derpaa 
langsomt til det 80de Aar, i hvilken Alder Høidevæxten væsentlig er 
”) I min Afhandling: Cm Dværggrenene og deres Indflydelse paa 
'Træernes Form (Tidsskr. for popul. Fremst, 2 R. 4de og Ste B.) 
vil man finde Oplysning om de Forhold i Bøgekronens Architec- 
tonik, som betinge dens ejendommelige Skjønhed. 
