XV 
kallas den utåt belägna, mynningen motsvarande inre y- 
tan af sista vindningen. Munsöm, peristoma, är den 
yttersta, mynningen omgifvande kanten af sista vindnin- 
gen. Munsömmen kan vara rak, rectum; vidgad, pa- 
tulum, då den är något utåtböjd; tillbakaviken, re- 
flexum; enkel, simplex, då den ej är besatt med någon 
läpp, tänder eller lameller och är då vanligen tillika hvass, 
acutum; nästan läppad, sublabiatum, då den innantill 
är öfverdragen med ett något tunnt lager skalsubstans; 
läp pad, labiatum, då den är försedd med en läpplik för- 
tjockning eller valk. Munsömmen utgöres utaf spindel- 
randen eller -kanten, margo columellaris, hvilken bör- 
jar vid nafveln och fortlöper vidare utåt till yttre kan- 
ten, margo externus. Mynningen kan vara försedd med 
lameller, lamelle, veck, plice, och tänder, dentes. 
Lamellerna äro vanligen tvenne: öfra, supera eller lamella 
partetalis, hvilken är belägen vid mynningens öfra kant och 
nedra, infera, fästad vid spindeln, spindel-lamell. Vecken 
äro tillfölje af sitt läge: månveck, lunella, hvilket består 
af ett på tvären löpande, uti den mynningen motsatta, inre 
ytan af sista vindningen befintligt veck, som på yttre si- 
dan af skalet är betecknadt med en hvitaktig strimma; 
gomveck, plice palatales, hvilka sitta uti gomen, de öfre 
af dem äro parallela med sömmen, de nedre sneda; 
spindelveck, plica columellaris, beläget på spindeln och 
löper vanligen deröfver, det saknas aldrig hos Clausilia- 
arterna, men är ofta täckt af den nedra eller spindel- 
lamellen. Lameller och veck förekomma synnerligast hos 
slägtet Clausilia. Tänderna befinna sig: vid spindeln, 
dentes columellares; på hvälfningen af sista vind- 
ningen, dentes parietales; uti gomen, dentes palatales; 
vid slutet af yttre kanten eller mynningens nedra vin- 
