XIV 
tacula, äro från snäckdjurets hufvud utskjutande känslo- 
organer, hvilka kunna antingen helt och hållet indragas: 
retractilia (hos Limacea och Helicea), eller blott något 
förkortas, sammandragas: contractilia (hos Lymneacea och 
Paludinida). 
Djuret omgifves antingen af ett skal, testa, eller 
tvenne förmedelst ett låsband, ligamentum, förenade 
till en mussla, concha. De spiralvridna snäckornas kalk- 
beklädnad består utaf vindningar, anfractus, hvilka hvar- 
ochen bildas af ett hvarf, som det rörlika skalet gör kring 
sin axel: spindeln, cohwmella. Om man betraktar ska- 
let uti den ställning det befinner sig då snäckan rörer 
sig från oss, kallas det om mynningen, apertura, är 
belägen till höger, högervridet, dextrorsa, och uti mot- 
satt fall venstervridet, sinistrorsa. Den på skalets yt- 
tre yta befintliga fåra, som betecknar skillnaden emellan 
de olika vindningarna bildar: sömmen, sutura. De öfra 
vindningarne, hvilka vanligen äro mindre och trångt vrid- 
na utgöra spiran, spira. På skalets undre sida befin- 
ner sig vanligen en dels vidare, dels trängre grop eller 
fåra, hvilken fått namn af nafvel, umbilicus, och bildas 
derigenom att vindningarne icke äro vridna tätt tillhopa, 
utan midtuppå lemna en öppning. Då nafveln är mycket 
vid, så att alla vindningar synas uti densamma, kallas skalet 
perspective umbilicata, då den deremot är trång benämnes 
det genomborradt, perforata, utgöres den af endast en 
fåra eller strimma blir snäckan rimata, är spindelns ne- 
dre kant tillbakaviken öfver nafveln uppstår benämningen 
betäckt-nafladt, obtecte-umbilicata. Längs-band, 
-fåror, -strimmor m. m. kallas de, som löpa paral- 
lelt med sömmen; de deremot som följa rigtningen af 
mynningens kant äro tvär-band m. m. Gom, palatus 
