xI 
derata äfvensom Clausilier och Pupa-arter samt dessutom 
Limaceer. Uti bergiga trakter finner man under affallna 
löf Clausilier, möjligen äfven Auricula minima, på berg- 
väggarna och uti springor H. lapicida samt Clausilia-arter, 
under stenar Pupa muscorum m. m.; desamma uppehålla 
sig äfven på gamla murar och i deras omgifningar. Ut- 
torkade diken och tidtals öfversvämmade flodstränder äro 
för konchyliologen synnerligen gynnsamma lokaler. Ju 
mera beskuggad och öfverhopad med affallna, förmultna- 
de löf samt humusrik en trakt är, desto större skörd af 
snäckor kan man vara öfvertygad om att derstädes göra. 
Det finnes knappast någon sjö, flod, bäck, dike el- 
ler pöl, som ej skulle vara en vistelseort för flera eller 
färre Sötvattens-snäckor och -musslor. På vexter, 
ved och stenar uti dessa hvimla vanligen en mängd indi- 
vider af slägtena Lymneus, Planorbis, Paludina, Physa, 
Ancylus, Cyclas och Pisidium. Ej sällan äro Phryganea 
larfvernas omhölje beklädda med välbehållna skal af små 
Planorbis- och Ancylus-arter. Vid solsken ser man ofta 
de till Fam. Lymneacea hörande snäckor uppkomma till 
vattenytan för att sola sig uti de värmande strålarna; vid 
mulen och kall väderlek hålla de sig deremot på djupet. 
Cyclas- och Pisidium-arterna fordra för sin obetydliga stor- 
lek någon omsorg vid efterletandet, dem finner man dock 
ganska lätt om man från bottnet vid stränderna af smärre 
sjöar och pölar upptager dy och vexter samt noga ge- 
nomsöker det. Musslorna af slägtena Unio och Anodonta 
anträffas endast på bottnet af floder och sjöar, ibland på 
ett djup af fiera famnar, de vistas der bland sand, ste- 
nar, slam och dy samt äro ibland svåra att åtkomma. 
De kunna under simning utan svårighet tagas med hän- 
derna, äfven kan till detta ändamål begagnas en håf med 
