37 
Skalet spolformigt, med många vindningar. Mynnin- 
gen halft-oval eller nästan päronformig. Munsömmen ut- 
bredd; dess kanter olika; på valken, som förenar myn- 
ningens kanter, höjer sig vid yttre vinkeln en vecklik 
tand. 
Balea bildar en öfvergång från Pupa till Clausilia, 
med hvilket sednare slägte det till skalets byggnad för- 
öfrigt alldeles öfverensstämmer, med undantag deraf att 
snäckan saknar clausilium. IL. Pfeiffer upptager sju arter 
Balea, af hvilka tvänne äro Skandinaviska. Blott en enda, 
i de aldra yngsta sedimentära aflagringarne förekomman- 
de, fossil art är bekant af detta slägte. 
1. Balea perversa Linné. 
Turbo perversus Lin. F.S.p. 525 n. 2172. 
Pupa fragilis Nilss. p. 48. 
-— — SER GR AS KG DDR RUSSIA | fö DS 
Clausilia fragilis C. Pfr. III. p. 62. 
Balea fragilis Rossm. X, p. 24. f. 636, 
— -— EE. Pr, proc. 
”Testa sinistrorsa, rimata, fustformi-turrita, tenera, subtilis- 
sime costulato-striata, sericina, olivaceo-cornea; spira turrita, apice 
acutiuscula ; anfr. 9 convexiusculi, ultimus basi rotundatus; aper- 
tura rotundato-pyriformis; columella simplex: perist. simplex, bre- 
vissime expansum, marginibus callo tenui, juxta insertionem labri 
lamellam parvam emittente junctis, sinistro superne sinuosa. Long. 
9!0, diam. 2/3 mill. Ap. 2"/3 mill. longa, 1/3 lata”. L. Pfeiffer. 
Skalet venstervridet, med tydlig nafvelstrimma, torn- 
likt, tunnt, genomskinande, på tvären vackert ribbigt-fåradt, 
silkesglänsande, hornfärgadt eller grönaktigt-hvitt. Spiran 
tornlik, något spetsig. Vindningarna 9, något hvälfda, 
den sista mot basen afrundad. Mynningen rundadt-päron- 
formig. Munsömmen enkel, vid nafveln utviken, kanter- 
