44 
Vv 6. Pupa pusilla Muller. 
Vertigo pusilla ”C. Pfriskp. 72. t. 3. [. 40, 40. 
— — Rossm. X. p. 29. f. 649. 
Pupa vertigo Nilss. p. 53. 
— pusilla L. Pfr. II. p. 364. 
Testa sinistrorsa, cylindrico-ovalis, fulva, leviter striatula, ni- 
tida; apertura subcordata, 6 (7) dentata, dentibus columellaribus 2, 
parietalibus 2 (vel 3), palatalibus 2; peristomate tenue,expanso. 
Skalet vensteryridet; ovalt-cylindriskt, fint-strimmadt, 
genomskinande, gulbrunt, glänsande. Vindningarne 5— 
51/3, hvällda, skiljda af en temmeligen djup söm; den 
sista är föga större än den nästföregående och upptager 
13 af skalets längd. Mynningen oval eller genom högra 
sidans intryckning något hjertlik, försedd med 6 eller 7 
tänder, af hvilka 2 äro lamellformiga och fästade på spin- 
deln, 2 eller ibland 3 på hvälfningen af sista vindningen, 
samt 2 i gommen. Munsömmen tunn, något utbredd, 
hvitaktig. 
Skalets längd 2, bredd 1 millimeter. 
Djuret hvitgrått; trefvarena och öfra delen af krop- 
pen vackert gråblå. 
Denna art förekommer uti nordliga och medlersta 
Europas fleste länder. I dälder och lummiga skogar, 
bland mossa på stenar och träd, under affallna löf, bar- 
ken på förmultnande stubbar och under stenar finner man 
denna lilla snäcka temmeligen talrikt åtminstone i södra 
delen af Finland, så att den hos oss kan anses för den 
allmännaste af hela slägtet. Vi hafva tagit den vid Hel- 
singfors, 1 Ingo, Mäntsälä och J.J. ar MÄN vid Nord- 
sjö i Helsinge. 
Utom här anförda arter, torde äfven i Finland före- 
