46 
De få arter af detta slägte hvilka blitvit anträffade 
i Europa äro alla ganska små; de deremot, hvilka här- 
stamma från mera tropiska nejder, blifva ganska stora 
och tjockskaliga. Vanligen lefva de på mycket fuktiga 
ställen nära sjelfva vattenbrynet. Redan i neocomien for- 
mation har man påträffat skal, hvilka anses tillhöra detta 
slägte, men i större mängd uppträder det först i tertiära 
sötvattensbildningar. 
1. Auricula minima Muller. 
Auricula minima Nilss. p. sö. 
Carychium minimum C. Pfr. I. p- 69. t. III. fig. 40, 41. 
Testa ovato-oblonga, alba, pellucida, nitida; apertura oblique- 
ovata, tridentata; perist. crasso, reflexo. 
Skalet ovalt-aflångt, hvitt, genomskinande, glänsan- 
de. Vindningarne 5—5!/3, något konvexa; den sista 
upptager !3 af skalets längd. Mynningen snedt-elliptisk, 
upptill något afsmalnande, beväpnad med tre tänder, af- 
hvilka en är vecklik och fästad vid spindeln, en vid hvälf- 
ningen af sista vindningen och en vid yttre kanten af 
densamma. Munsömmen tillbakaviken, uppsvälld. 
Skalets längd 2!/3, diameter 1 m. m. 
Djuret hvitt med svarta ögon. 
Denna lilla och vackra snäcka anträffas ganska all- 
mänt i Sverige, Norge, Tyskland, Liffland o. s. v. Oak- 
tadt flitigt efterletande, hafva vi dock ej kunnat upptäcka 
den i Finland på något annat ställe än vid Kalkkisaari 
kalkgropar på Frugårds ägor i Mäntsälä socken, hvarest 
den förekommer ganska ymnigt tillsammans med Helix 
pygmaea, costata och fulva, Achatina lubrica, m. m., dels 
under fuktiga, affallna löf, dels krypande på sjelfva den 
af förmultnade vexter betäckta kalkväggen. 
