49 
än de öfriga tillsammans. Spiran spetsig. Mynningen smalt 
aflång, upptill spetsigt vinklad. Munsömmen skarp, mot 
spindeln något tillbakaviken. 
Skalets längd 8, diameter 41/3 m. m. 
Djuret svart eller gråaktigt, med gråa trefvare. Man- 
teln enkel, utan någon framskjutande flik. 
Denna art tyckes hos oss vara ganska sällsynt; hit- 
tills är den tagen endast på Åland, der den fanns flere- 
städes i diken, smärre bäckar eHer kärrpölar. Enligt 
Middendorff går denna, i mellersta och nordliga Europa 
allmänna snäcka, i Sibirien upp till Taimur-landet, vid 73 Y2? 
nordlig bredd, hvarest sommaren räcker blott 6 veckor. 
I. Amphipeplea Nilsson. 
Djuret tjockt och kort. Munseglet framtill afrun- 
dadt. De tvenne trefvarne korta, triangulära, något sam- 
mantryckta. Foten oval, långsträckt, baktill rundad. Man- 
teln mycket vid, omslutande skalet (Nilss.). 
Skalet äggformigt, utan mnafvel, ytterst tunnt och 
bräckligt.  Spiran tillplattad, knappast utstående. Myn- 
ningen vid. 
Till skalets form öfverensstämmer detta slägte, af 
hvilket blott två lefvande och inga fossila arter äro be- 
kanta, med slägtet Lymnaeus, men är deremot mycket 
skiljdt från detsamma genom munseglets och mantelns 
beskaffenhet. 
1. Amphipeplea glutinosa Muller. 
Amphipeplea glutinosa Nilss. p.58. 
2 — Rossm. I. p. 93. fig. 48. 
Testa ovata, ampullacea, nitidissima, diaphana, pallide lute- 
4 
