62 
Denna art har blifvit förd till ett eget slägte (Seg- 
mentina), till följe af en för den egendomlig partiel till- 
slutning af sista vindningen. Den är nemligen två eller 
tre gånger invändigt tillstängd och liksom delad i kamrar 
af tre glänsande, hvita lameller, af hvilka en är fästad på 
öfre, en på nedre delen af sista och en på yttre sidan 
af näst sista vindningen, så att dessa lameller endast lem- 
na för djuret en Y-formig öppning. 
I hela Europa torde denna vackra Planorbis före- 
komma temmeligen allmän. Hos oss har den flerestädes 
i södra Finland blifvit tagen i stillastående vatten t. ex. 
på Åland, Helsinge (J. J. Chydenius) och Sordavala (Holm- 
berg), Saimen 0. s. v. 
Za Planorbis alhus Muller. 
Planorbis albus C. Pfr. p.80. t. IV. fig. 9,10. 
-— hispidus Nilss. p. 75. 
Testa supra fere plana, centro excavata, subtus umbilicata, 
albo-lutescens, hispida; anfractibus celeriter acerescentibus, tereti- 
bus, ultimo finem versus depresso; apertura larga, obliqua, angulato- 
rotundata; peristomate acuto. 
Skalet på öfre sidan, om man undantager en liten 
grop i midten, nästan platt, på undre sidan nafladt, smut- 
sigt hvitgrönt eller hvitbrunt, svagt genomskinande, fint 
tvär- äfvensom mer eller mindre tydligt längsstrimmadt. 
Vindningarne 3—4, trinda, hastigt tilltagande; den sista 
lika bred som de öfriga tillhopa, trind eller omgifven af 
en fin, nästan omärklig kant, mot mynningen något ned- 
tryckt. Mynningen sned, rund, på yttre sidan något vink- 
lad. Munsömmen hvass, med öfre sidan afrundad och 
| d 
