69 
Valvata piscinalis är utbredd öfver hela Europa från 
Neapel och Portugal till och med Lappmarken. Den vi- 
stas i sjöar, åar och diken med gyttjigt botten, ehuru 
den ej tyckes vara särdeles allmän i vårt land, ty endast 
från utloppet af Borgå å, Taipalsaari (Mäklin) och Paa- 
najärvi 1 Kuusamo (J. H. Holmberg) hafva vi exemplar. 
2. Valvata depressa C. Pfeiffer. 
Valvata depressa Stein p. 87. 
”Testa orbiculato-convexiuscula subdiscoidea, late umbilicata; 
spira depressa; anfractibus tribus, sutura mediocri distinctis; ultimo 
rotundato, iuxta suturam medtiocrem depresso”. Menke (Stein). 
Skalet temmeligen plattadt, vidt nafladt. Vindnin- 
garne 3, åtskilda af en grund söm. Spiran föga konvex, 
nästan platt. Mynningen vidgad, rund. 
Skalets diameter 37/4, höjd 2 m. m. 
Djuret känna vi ej. 
Från föregående art skiljer sig denna förnämligast 
genom skalets platta form, färre vindningar och bildar en 
öfvergång till följande, som åter är fullkomligt skifformig 
och till storleken mindre. 
Valvata depressa är hos oss ännu funnen blott i Sa- 
men. I Tyskland och det öfriga Europa är den lika all- 
män som föregående. 
3. Valvata cristata Muller. 
Valvata eristata CC: Pfr. I. p. 101. fig. 3ö. 
= — Nilss. p. 87. 
— — Stein p. 88. 
”Testa discoidea, supra subplana, subtus concava, striatula, 
nitidula, viridi- vel fuscescenti-cornea; anfr. 3, mediocriter accre- 
scentes, subcylindracei, ultimus finem versus subelevato ampliatus: 
apertura subcircularis”. Stein. 
