13 
5, konvexa, den sista uppblåst, äggformigt vidgad. Spiran 
bredt kegellik, hvass. Mynningen rundadt aflång, upptill 
vinklad. 
Skalets längd 11, diameter 7 m. m. Mynningens 
höjd 5, diameter 4 m. m. 
Djuret svartaktigt-violett, med gula punkter. Tref- 
varne långa, borstformiga. 
Skalet varierar än mera bukigt, med kort spira, än 
smalare, med utdragen spira och djup söm. 
Öfver hela Europa är denna art spridd uti de flesta 
länder. Uti södra och mellersta Finland är den högst 
allmän och förekommer såväl uti insjöar, pölar, åar m. m., 
som uti synnerlig myckenhet 1 saltsjön. 
Fam. II. Neritacea. 
Skalet tjockt, onafladt, båtformigt, med en föga märk- 
bar spindel, samt. tillslutet af ett tjockt lock. Djurets 
ögon belägna på en upphöjning framtill vid trefvarnes bas. 
Gen. I. Neritina Lamarck. 
Djuret med tvenne borstformiga trefvare, vid hvilkas 
bas på främre sidan ögonen befinna sig. Foten kort, i 
hvardera ändan rundad. 
Skalet äggrundt, båtlikt, undertill plattadt, onafladt. 
Mynningen halfrund, med skarp munsöm, som vid spin- 
delranden är rak och jemn (ej såsom hos slägtet Nerita 
mer eller mindre tandad). Locket nästan halfrundt och 
i öfra kanten försedt med en smal, skarp tand. 
De snäckor, som höra till slägtet Neritina lefva alla 
uti söttvatten och ibland på land vid stränder och före- 
