74 
komma uti de flesta trakter af jordklotet. Omkring 100 
lefvande arter äro kända; hos oss hafva vi blott en en- 
da. Som fossil anträffas redan uti Devoniska formatio- 
nen en, några uti kritan samt omkring 30 uti de tertiära 
» aflagringarne. 
1. Neritina fluviatilis Muller. 
Nerita fluvialis Lin. F.S. 
Neritina — Nilss. p. 93. 
— — Rossm. II. t. VII. fig.18,19. 
Testa ovalis, scaphaeformis, supra convexa, subtus plana, gla- 
bra, fuscocinerea vel rufescens, reticulate albo guttata; spira brevis- 
sima, depressa, lateralis; anfr. 2—3, ultimo maximo. 
Skalet temmeligen starkt, aflångt, båtformigt, på öfre 
sidan rundadt, undertill platt, gråbrunt, eller rödaktigt, 
nätlikt hvitfläckigt.  Spiran tilltryckt, böjd mot sidan af 
skalet. Vindningarne 2—3, de öfre små, den sista myc- 
ket vidgad, aflång. Mynningen snedt-halfrund, med skarp 
hvitläppad munsöm. Locket försedt med en hake eller 
tand. 
Skalets längd 10, bredd 6 m. m. 
Djuret hvitaktigt, med hufvud och hals svarta. Bakre 
delen af foten ibland svartfläckig. Trefvarne långa, borst- 
formiga, hvita, på öfre sidan med svarta längs-linier. 
Uti våra vatten äro skalen oftast mycket anfrätta, så 
att deras vackra färgteckning ej alltid är synlig. 
Denna egentligen sötvattens snäcka, har hittills åt- 
minstone ej blifvit funnen i Finland annorstädes, än uti 
saltsjön, der den är högst talrik vid Finska vikens och 
Östersjöns kuster, krypande på stenar vid stränderna. I 
Frankrike, England, Tyskland och Skandinavien förekom- 
