Till formen varierar skalet betydligt, så att man fin- 
ner exemplar, hvars sista vindning är mer eller mindre 
uppsvälld och bukig. Oafgjordt torde ännu vara om den 
långsträcktare, smalare och spetsigare formen: Paludinella 
ulve Lovén m. fl., är en från P. stagnalis skild art. Hos 
oss tyckas dessa båda öfvergå i hvarann och anträffas 
alltid tillsamman. 
P. stagnalis har en ganska vidsträckt geografisk ut- 
bredning och förekommer nästan öfverallt vid Europas, 
vid Arabiens, Nya Hollands, Syd-Amerikas kuster, uti 
Kaspiska- och Ochotska-hafven. Vid Finlands södra och 
Åländska skärgårdens kuster finnes den ganska talrikt, så 
långt mot djupet, som Algvegetationen går. 
Fam. II. Turbinacea. 
Skalet mer eller mindre kegelformigt; vindningarne 
oftast många; mynningen sluten af ett horn- eller kalk- 
artadt lock. 
Till denna talrika familj höra en mängd de vackra- 
ste snäckor af slägtena Turbo, Trochus, Deiphinula, So- 
larium, Phasianella, Turritella, genom hvilka Öceanernas 
Mollusk-fauna utmärker sig. Uti våra haf finnes den re- 
presenterad af blott ett enda slägte. 
Gen. 1. Littorina Ferrussac. 
Skalet äggrundt, temmeligen starkt; spiran spetsig; 
mynningen rundad, dess kanter icke sammanhängande; 
munsömmen skarp, något vidgad. 
1. Littorina rudis Montagu. 
Littorina rudis Middf. Malacozool. Ross. II. p.åö. 
”Testa ovata, acuta, solida, striis longitudinalibus ornata, ex 
