33 



Förekommer på våta ställen, mer sällsynt än föregående. Den 

 vistas i sjelfva vattenbrynet eller på stränderna af större floder och 

 sjöar, alltid på platser, som tidtals äro öfversvämmade, då S. putr. 

 träfias längre bort från sådana ställen. 



S. Ffeifferi är, ehuru omtvistad, utan tvifvel en god art, karakteri- 

 serad både genom den konstant entandade käken hos djuret och genom 

 sitt långsträckta, smala, mycket sneda skal. Ofta är detta på inre sidan 

 starkt perlmoglänsande, hvarpå dock Rossmässler lägger för stor vigt, ty, 

 utom det att denna glans ofta saknas, finnes den hos S. putris var. 1)) 

 och är ej sällsynt hos Lirana?a-arter, isynnerhet L. ovata. 



3. Siicciuea obloiiga Dräp. 



SMl äggmndt aftångt, med tornliM utdrageti, spetsig spira, 

 vindningar 3^1 2, konve.ra; sömmen djup: mynning rtindad; spin- 

 del svagt höjd. L. 5 — 9 m. m. Mijnn. 3 — d^j.^ mm. 



Rossm. Ic. 1. p. 92, f. 47. - Högberg Vet.-Ak. Handl. 18il p. 

 200. — Mörch S. M. Dan. p. 34. 



Slalet äggrundt aflångt, svagt glänsande, temligen fast, med 

 bågböjda fina tvärstrimmor, blekt gulaktigt, med någon dragning i 

 grönt eller gulbrunt. Yindningarne 3 ^/j , starkt konvexa, den sista 

 bukigt uppblåst, de öfriga bildande en utdragen spetsig spira. Söm- 

 men mycket djup. Myniiingen rundadt oval, sned, upptill knappt 

 vinklad, hälften så lång som hela skalet. Djuret (enl. Pfeiffer) 

 Ijusgrått, med hufvud och hals blågrå ; käken entandad. 



Förekommer på stenar, växter och trästycken vid bäckar, ka- 

 naler och dammar. Den gulgröna formen upptäcktes vid kanalen i 

 stoi-a Humlegården i Stockholm af D. S. Högberg och den gulbruna 

 är tagen af Prof. Lilljeb. m. fl. vid Nähr på Gotland. Många ex. af 

 den förra äro godhetsfullt meddelade från Westmanland, Björnön, 

 af Lektor Johanson. 



1. Herr A. Malm upptager i Göteb. K. Vet. och Vitth. Samh. Handl. 

 h. n. p. 113 Succinea arenaria Bouchard, af honom tagen 1847 i Stora 

 Råby vid Lund. Då jag af denna snäcka icke haft tillfälle se något svenskt 

 exemplar, kan jag endast lemna en öfversättning af den diagnos Hr Malm 

 efter Pfeiffer anför. "Skal äggrundt spetsigt, niörkt brungult, strimmigt, 

 genomskinligt, något glänsande; spira konisk, något spetsad; söm djup; 

 vindn. 3'/2, konvexa, den sista ^/^ af skalets längd ; spindel bågböjd; myn- 

 ning föga sned, oval, vid basen rundad; munsöm hvass. L. Q''l-s, bredd 

 4'/2 m. m. Mynn. 4 m. m. lång, på midten 3 m. m. bred." 



2. "För att med någorlunda säkerhet kunna uttrycka mynningens 

 snedhet (hos de olika aiierna) har jag sökt bestämma storleken af den 

 vinkel, som uppkommer om följande trenne punkter sammanbindas: l:o 



3 



