36 



högt upp i Siberien. - De nedtryckta, med en skarp köl försedda Helix- 

 arterna (subgen. CarocoUa) äro ibland den transalpinska molluskfaunans 

 utmärktaste tillhörigheter. Endast några få gå norr om Pyrenéerna och 

 Alperna till Frankrike och till intet land nordligare komma flera än 

 H. lapicida. — Subg. Teba bildar en artrik grupp, hvars centrum är 

 Alperna, hvarifrån de flesta hithörande arter sprida sig långs Medelhafvet 

 och uppåt Adriatiska hafvets kuster. De förekomma alltså hufvudsakligeu 

 i södra och vestra Europa. I Frankrike finnas 12 arter, i England 4 

 (H. pisana, virgata, striata och ericetorum), i Danmark 3 (H. conspur- 

 cata, candidula och ericetorum), i Norge och norra Tyskland 1 art (H. 

 ericetorum) samt i Sverige likaledes 1 art (H. costulata). — De till subg. 

 Pomutia h(")rande ai'terna äro de största inom slägtet och tillhöra, på ett 

 undantag när, endast sydligaste delen af Europa, men äfven der före- 

 komma de icke tillsamman, utan ersätta hvarandra i de olika länderna. 

 H. naticoides Dr. finnes i södra Frankrike, södra Italien och på Sicilien, 

 H. melanostomu Dr. i södra Frankrike (och Egypten), fl", ligata Miill. i 

 Istrien, Kroatien och Dalmatien, H. lucorum i Italien, endast H.pomatia 

 förekommer fritt i England och norra Tyskland, och införd i södra och 

 mellersta Sverige. 



A) SJcaJef vanligen starM glänsande, utan hand, slätt eller fint 



tvärstrimmaät; nmnsörmnen enltel, hvass, raJc. 

 a) Skalet plattadt. med nofrel. (Subgeu. HyaMnia Ag.) 



1. Ilelix fdlaria Mull. 

 Skal nästan platt, starkt glänsande, ojcmnt strinwrigt, på öfra 

 sidan gtflgrönt, på undre Iwitt eller hvitgrönt; mynning äggrundt 

 månformig; nafvel öptpen; vindningar 6, småningom tilltagande, 

 plattade. Br. 12 — IS m. m., höjd 4^j^ — 5^/2 m. m. 



H. cell. Miill. V. H. p. 28. Nilss. p. p. pag. 52. - Rossm. Ic. 

 I p. 70 f. 22; VIII p. 36 f. 527. N. & Nyl. F. M. p. 26, f. 18. 



Zonites cellarius Gray, Jeffr. — Hyalinia cell. Mörch S. M. Dan. 

 p. 12. 

 Skalet på båda sidor plattadt, glänsande, svagt geuomskiuaude, 

 tunt, men teniligea fast, otydligt och oregell)undet tvärstrinimadt, 

 ofvan gulgrönt eller blekgulbruut, under ljusgrönt, stundom nästan 

 hvitt, men alltid med grön anstrykning ; S})iran platt. Vindningarne 

 5 — 6, nästan platta, den sista någorlunda hastigt tilltagande i bredd, 

 icke vidgad mot mynningen. Nafvoln (ippen, djup. Mynningen oval. 

 snedt månformig. Muns()mmen enkel, hvass; ytti'e kanten svagt 

 bågformig, kort, spindclkantc]! mera än en half gång längre, vid 

 nafveln obetydligt utåt böjd, sedan nästan rak eller på midten nå- 

 got uppstigande. Den yngre snilckan är oftast ljusare än den ut- 

 bildade, stundom nästan livit och då mera genomskinlig. Djuret 



