den siikuar både tänder, lameller och läpp, och är då vanligen äf- 

 ven Jivass (acutum). Munsömmen utgöres af spindelkanten (colu- 

 mellarkanten, spindeln : margo columellaris, columella), som böi-jar 

 vid nafvelen och fortlöper utåt tills den råkar yiitrl;anten (niargo 

 externus), som börjar vid ändan af sömmen. Spindelkanten är stun- 

 dom rät (strictus) eller föga afvikande från den räta linieu. Blott 

 hos med köl försedda snäckor angifves gränsen emellan de båda 

 kanterna och det sker genom kölen. Mynningen är mer eller min- 

 dre sned (apertura obliqua) allteftersom ytterkanten är utdragen mer 

 eller mindre långt framom spindelkanten. Mynmngrägg (paries 

 aperturalis) benämnes den sida af mynningen, som ligger emellan 

 början af spindelkanten och början af ytterkanten och som utgör 

 hvälfningen af sista vindningen. Munsönnneu säges vara samman- 

 löpande (connexum), när dess båda "kanter" äro på mynningväggen 

 förenade genom en fin läppformig linea ; sammanliängande (contin- 

 num), när spindelkanten och ytterkanten jeninhögt sammanflyta på 

 mynningväggen. Mynningen kan vara försedd med tänder (dentes),_ 

 lameller (lamell*) och reck (plic»). Tänder förekonnna synnerligast 

 hos Pupa- och Auricula-arterna. De befinna sig j>å spindclkanten 

 (dentes columellares), på mynningväggen (dentes parietales), %ii'i 

 gommen, sti-axt inom. yttre kanten (dentes palatales) samt rid myn- 

 ningens nedra vinkel (dens augularis). Lameller och veck finnas 

 hufvudsakligen hos slägtet Clausilia. Då detta slägtes äfveu utmärk- 

 taste arter oftast äro i hög gi'ad svåra för nybörjaren att bestämma 

 just tillfölje af läget och beskaffenheten af dessa delar, från livilka 

 de vigtigaste karaktererna hemtas, så anser jag mig böra något län- 

 gre uppehålla mig vid deras förklaring. 



Om man ställer en Clausilia framför sig så, att snäckans sma- 

 laste del (spetsen, spiran) är uppåt samt mynningens nedersta kant 

 (basen) nedåt, och man har mynningen riktad mot sig, så varse- 

 blifver man först lamellerna, hvilka iiro 3 : den öfrei (lamella su- 

 pera), som är belägen vid mynningens öfra kant, strax till höger 

 om mynningens smalast utdragna del (similits); den nedra (lam. 

 infei'a), som är fästad vid midten af spindelen och framtriider vid 

 högra sidan af mynningen, ehuru den sällan uppnår sjelfva kanten ; 

 samt den s. k. spircd-lamellen (lam. spiralis), hvilken är föga upp- 

 höjd, men längst, löper jenuibredt med sömmen och går upp till ven- 

 ster om den öfra lamellen, inuti den lilla bugten. Rummet emellan 

 den öfra oeh nedra lamellen (spatium interlamellare) är än slätt, 

 än försedt med en eller flera finare lameller. Bakom nedre lamellen 



