48 



än hos föregående art, till en del betäckt af den tillbakavikna spiu- 

 delkanten. Mynningen halfmånfonnig, knappt bredare än liug. Mun- 

 sömmen enkel, livass, eller med en högst obetj^dlig läppformig upp- 

 höjning inom spindelkanten. 



Af denna form har jag funnit två exemplar vid Lund. 

 Den här beskrifha Helix synes vara en fullkomligt lika god art, som 

 de flesta öfriga med H. hispida förvandta, från densamma af författarne 

 specifikt skilda formerna, men jag är icke säker på att den är identisk 

 med H. sericea. Då utan tvifvel en närmare undersökning kommer att 

 bland vår allmänna H. hispida uppdaga en eller annan af dessa former 

 eller arter, vill jag, dels efter utländska exemplar, dels efter beskrifnin- 

 gar, anföra kännetecknen på de utmärktaste, för så vidt de fiirekomma 

 i grannländerna. 1. H. granulata Aid., Gray (H. sericea Jeffr.): skal 

 blekgulbrunt, mycket tunt, klotrundt, med hög spira, tätt hårigt, äldre 

 fint grjniigt eller sträft af hårens qvarsittande, uppsvällda nedre delar; 

 vindningar konvexa; nafvel mycket trång. 2. H. sericea Dräp.: skal 

 mörkbrunt till hvitgult, tunt, konvext, med hväld spira; håren långa och 

 länge qvarsittande; vindningar starkt konvexa; nafvel mycket trång; läpp 

 ingen eller obetydlig. 3. H. concinna Jeffr., Gray: skal rödbrunt, ned- 

 trj'ckt, med platt spira; håren korta, glesa och hastigt affallande ; vind- 

 ningar tätt hopvridna; nafvel mycket vid; läpp hög inom spiudelkanten. 

 4. H. rufescens Mont., Jeffr., Gray (H. glabella Dr.): skal vanl. rödbrunt 

 (stundom nästan hvitt), nedtryckt, med hvälfd spira, glatt; nafvel stor 

 och djup; mynning rundad; läpp ingen. 



18. Ilell\ bideus Chemn. 



SJidl med en ytterst liten, af spindélhanten nästan hefäcM 

 nafvel; mynning necltrycli, smalt halfmånfonnig; munsöm med läpp 

 och två hvita tänder. Br. 8 — 9, höjd 5 — 6 m. ni. 



H. bidentata Nilss. H. M. p. 14. — Rossm. Ic. I p. G5, fig. 14. 

 — Hygromia bidens Mörch S. M. Dan. p. 17. 



SJcalcf rundadt kägelformigt, hornbrunt, föga genomskinligt, 

 fint och vackert ribbadt, något glänsande, under konvext. ljusare, 

 mera glänsande, stundom lika konvext på båda sidor. Vindningarne 

 7 — 7^/2. långsamt tilltagande, den yttre svagt kölad, med ett hvit- 

 aktigt gen(imskinligt band på midten och ofta med ett dylikt vid 

 Bömmen. Mynningen nedtryckt, sned, nästan tre gånger bredare än 

 hög, trebugtigt månformig. Munsömmen tillbakaböjd, utvändigt riid- 

 gul eller rödbrun, invändigt ined en rödbrun läpp, på hvilken 2 

 alltid hvita, tnd)biga och starka tiinder finnas, emot hvilka på yttre 

 sidan svara 2 små gropar. Den yngre snäckan bar mycket ljusare, 

 mera genomskinligt och plattare skal samt tydligare köl på yttre 

 viudningen. Under förstoring synes hela skalets yta, isynnerhet på 



