60 



Geu. G. Ena Leach. 



Djuret såsom hos Helix. — Skalet aflåugt kägellikt, med en 

 mer eller mindre tydlig nafvelfåra; mynningen mera hög än bred, 

 utau tänder; munsömraen rak eller utvidgad, icke sammanlöpande, 

 med spindelkanten rät, tillbakaviken ; spindelen hel, vriden. 



Hithörande arter förekomma i fuktiga, lummiga iöfskogar. 

 Namnet Bultmus (af ^6v-hiiog eller ^ovXi/uiu, glupskhet, egentligen 

 oxhunger af jiov?, oxe, och kt/u6g, hunger) blef iufördt i vetenskapen af 

 Scopoli, som först blott tilldelade den i Cayenne ymniga B. htemastomus 

 detta namn, sannolikt för den skada denna stora snäcka der åstadkommer. 

 Bouguiere utsträckte sedermera (enl. Rossm.) detta slägtuamn till nästan 

 alla europeiska land- och sötvatten-snäckor, men Draparnaud och La- 

 marck gåfvo det sedermera vida trängre och mera naturliga gränser. 

 Rätteligen tillkommer dock detta namn inga europeiska snäckor, utan de 

 i den tropiska delen af Amerika allmämia anförvandterna till den snäcka, 

 som först af namngifvaren dermed utmärktes. H. & A. Adams hafva ock 

 i deras stora arbete: The Genera of Recent MoUusca (1858) endast för 

 dessa behållit namnet Bulimus, hvaremot de upptagit Leachs namn Bu- 

 limulus för flertalet af de i Europa förekommande Buliminai och till 

 underslägtet Ena Leach höra de båda arter, som äro funna i Skandina- 

 vien, hvarföre det sednare namnet här blifvit antaget. Jeffreys (i British 

 Conchology Vol. 1. p. 231) kallar slägtet Bulinus, emedan Adanson skall 

 hafva gifvit slägtet namn efter en afrikansk art, benämnd Bulin; men 

 enligt Gray och Adams tillhör det sednare namnet en vattensnäcka af 

 slägtet Aplexa, för hvilket slägte äfven H. & A. Adams behålla namnet 

 Bulinus Adanson. 



1. Eua nioutaua (Dr.\p.) Leach. 

 Skal lionisld afiåmjt, IJushrunt, oregelbundet strimmadt, myc- 

 ket tätt och fint grynigt; mynning hreät äggrund; munsöm invän- 

 digt röd. L. 14 — 16, hr. 5^1^ — 6 m. m. 



Bulimus montanus Rossm. Ic. 1. p. 86. f. 41. — Bul. Lacka- 

 mensis (Mont.) Gray, ed. Turt. p. 181. f. 62. 



Skalet aflångt koniskt, genomskinande, glänsande, brungult, 

 oregelbundet, men tiitt tvärstrimmadt, dessa strimmor ojemna af fina 

 och täta upphöjningar eller gryn, sannolikt uppkomna genom fina, 

 men afbrutna spiralstrimmor. Vindningar 7, temligen konvexa, lång- 

 samt tilltagande. Nafvelfåi-an upptill vid. Mynningen bredt ägg- 

 rund, upptill spetsig, Muusömmen isynnerhet vid den nästan räta 

 spindelkanten starkt tillbakaböjd, invändigt med en rödaktig, lefver- 

 bruu, ända till chokoladfärgad platt läpp ; ytterkanten nedtill starkt 

 bågböjd. 



Denna för vår fauna nya och utmärkta art är i år funnen och 



