66 



är blågrått, fint gryuigt, med liufvud och trefvare svarta; på undre 

 sidan hvitt. 



Förekommer under kalkstenar, bland mossa och multnande löf, 

 i skrefvorna bland kalkklipporna på Gotland t. ex. på Snäckgiirdet 

 vid Visby och på Thorsborg (Högb. anf. st.) samt vid Capellshamn, 

 Klinta och på Carlsöarne (Wallengr. anf. st.). 



Herr Wallengren upptager efter P. umb. en ny, af honom på Snäck- 

 gärdet vid Wisby i Juni 1849 funnen, art, kallad Pupa Nilsoni. Då jag 

 icke haft tillfälle se något exemplar, kan jag endast efter upptäckaren 

 anföra de karakterer, genom hvilka den skall skilja sig från P. umb. , 

 som den närmast liknar. "P. Nilsoni (n. sp.): Snäckan glänsande, fint 

 strierad, aflångt cylindrisk, i spetsen trubbig; mynningen hälft äggrund, 

 i hvalfvet (på mynningväggen) försedd med en låg tandartad lamell, som 

 är skild från gomkanten (ytterkanten); peristoma tillbakaböjd och liildar 

 en smal list. Färgen horngul. L. 4, br. 2m.m." Wallengr. anf. st. p. 86. 



3. Pupa nuiscoriini (Lin.) Lam. 

 SJcal hrunrödt, ofijdligt strmniaiU; mynning oiandad eller merl 

 en tand på mynningväggen, ie};e sammanhängande med yiterlanien: 

 munsöm något tillbahavihen, xmI yttre sidan åtföljd af en bred, up])- 

 höjd, hrit vcdJc. L. 3 — 4^1^; br. VI ^ — 2 m. m. 



Turbo muscorum Linné F. Su. p. 525. - Helix musc. Miill. V. 



IL p. 105. — Pupa musc. Rossm. Ic. L p. 83. f. 37. — Nilss. H. M. 



p. 49. -- Wahengr. Ant. i Zool. p. 83. — N. & Nyl. F. M. p. 39. 



f. 31. — Mörch S. M. Dan. p. 27. 



SMlet mycket trångt nafladt, aflångt cylindriskt, stundom nå- 

 got äggformigt, alltefter vindningarnes antal, i spetsen trubbigt och 

 afrundadt, svagt glänsande, med otydliga tvärstrimmor, bruurödt, 

 endast hos vittrade exemplar hvitaktigt. Vindningarne 6 — S, obe- 

 tydligt konvexa, den sista något bredare än den nästföregående. 

 Mynningen halfrund, antingen helt och hållet utan tand, eller ock 

 har den på mynningväggen en sådan, låg och trubbig, hvilken icke 

 förenar sig iiied ytterkanten. Munsömmen något tillbakaviken, hvit- 

 aktig, bildande en smal, något snedt utgående list ; båda kanterna 

 äro bågformigt böjda mot hvarandra. Bakom munsömmens list, på 

 yttre sidan af skalet, finnes en bred, upphöjd, hvit valk, så att en 

 stark fördjupning bildus emellan denna och listen. Den yngre snäc- 

 kan saknar alltid denna valk, samt har skai'p, ej tillbakaviken mun- 

 söm, trapezformig mynning och tydligare nafvel. — Djfiret Ijusgrått, 

 med hufvud, trefvare samt öfre delen af kroppen svartaktiga. 



Förekommer temligen allmän på torra ställen, under lösa ste- 

 nar, i murspringor o. s. v. öfver hela riket, isynnerhet i kalktrakter. 



