67 



1. Ingen svensk författare har någonsin röjt tvifvel på att ofvan be- 

 skrifna art och ingen annan är Linnés Turbo muscorum, men derom 

 kunna flera utländska auctorer ej blifva ense med oss. Jeifreys m. fl. en- 

 gelska författare förmoda, att Linné menar P. umbiUcata Dr., hvartill äf- 

 ven något skäl finnes att tro, emedan Linné citerar såsom synonym "Buc- 

 cinum exiguum flavum, mucrone obtuso s. cylindraceum" Lister Angl. 121, 

 t. 2, iig. 6, hvilken enl. Turton, Gray, Jeffreys, Reeve m. fl. är den verk- 

 liga P. umb. Detta citat är emellertid oriktigt. Draparnaud och flera 

 franska författare anse, att Linnés Turbo muscorum är Verttgo minuta (af 

 Michaud och Gräs kallad Vertigo museorum), som derföre ^los dem bär 

 den förra artens namn. Vi veta, att äfven detta är ett misstag, så mycket 

 oförklarligare, som Linné om sin T. musc. säger: magnitudo seminis se- 

 calis. Gray är åter af en annan, ehuru icke mindre oriktig, mening. Vid 

 Vertigo edentula säger han: it is very probable that this is the true Turbo 

 muscorum of Linnaeus, as it most accurately answers his definition in the 

 Systema Naturaä: testa ovata obtusa pellucida, anfractibus senis secundis, 

 apertura edentula. (Hos alla dessa auctorer benämnes P. muscorum för 

 P. marginata Dräp., utom hos Reeve, der Linnés namn riktigt är bibe- 

 hållet, men P. umb. är kallad P. cylindracea (^= Turbo cylindr. Da Costa, 

 1778). 



2. Wallengren upptager i sina Anteckningar i Zoologi p. 88 Pitpa 

 dilucida Ziegler (Rossm. Ic. V, VI p. 15, f. 326) såsom svensk efter ett 

 exemplar, funnet på Snäckgärdet vid Visby bland kalkstenar och rutt- 

 nande löf i Juni månad 1849. Denna art igenkännes genom följande ka- 

 rakterer. P. dilucida Z.: skalet otydligt nafladt, jemnbredt cylindriskt, 

 trubbigt, genomskinligt, glänsande, slätt, horngult; vindningarne 6, starkt 

 konvexa, den sista fullkomligt lika bred, som de båda näst föregående 

 tillsammantagna; mynningen hälft äggrund, något sned, utan tänder och 

 lameller; munsömmen föga tillbakaböjd. 



Gen. 10. Vertig-o MIjller. 



T>juret med de öfre trefvarne ganska korta ; de nedre saknas. 

 — SlxCilet cylindi-iskt eller äggformigt, trubbigt, stundom venster- 

 vridet; vindningarne 5 — 6, högst sällan — 8; mynningen hälft ägg- 

 rund, oftast försedd med tänder ; munsömmen rak, hvass, eller myc- 

 ket obetydligt utåt böjd, stundom något lappad. 



Hithörande arter vistas under stenar, trästycken, multnande 

 blad eller krypa de upp på buskar och träd, och förekomma isyn- 

 nerhet på våta ställen, vid å- och sjöstränder. 



A) SfiäcJcan vriden åt höger. 



a) Slalef näsfan jemnhreclt ci/UndrisJxf, trtihhigt ; mynningen hälft 

 äggrund, utan tänder, eller med en tandWk. lamell på myn- 

 ningväggen; munsömmen raJc eller föga märTihart tillhahahöjd. 

 (Subgen. Isthmia Gray.). 



5* 



