75 



Vertigo Venetzii Rossm. Ic. X. p. 30. f. 650. — Pupa Venetzii i 

 Göteb. H. III. p. 152. — Pupa aiigustior (Jeffr.) Mörch S. M. Dan. 

 p. 29. 



Slalcf med mycket otydlig nafvelfåra, äggruudt, tydligt och 

 vackert tvärstrimmadt, glänsande och genomskinligt, gult, något stö- 

 tande i brunt. Vindningarne 4^2 — ^^ obetydligt hvälfda, den sista 

 framtill på midten försedd med en långsgående, temligen djup fåra, 

 vid hvars främre ända finnes en temligen stark uppsvallning. Myn- 

 ningen nästan tresidigt hjertformig, 4-tandad: inom ytterkanten, i 

 gommen, motsvarande fåran på utsidan af sista vmdniugen, går ett 

 långt, bakåt krökt veck, som i sin främre ända är uppsväldt till 

 en tandlik knöl, under hvilken stundom finnes en liten tand; på 

 spindelkanten är en sned, lamellformig tand och på mynningväggen 

 äro tvenne tänder. Munsömmen något tillbakaböjd, med ytterkan- 

 ten på midten intryckt och trubbvinkligt utdragen. -- Djuret (enl. 

 Rossm.) blåaktigt hvitt, med gråblå trefvare samt ifrån dessa tvenne 

 äfven gi'åblå streck på sidorna af ryggen. 



I April 1853 fann jag denna art bland multnande växtlemnin- 

 gar vid trädrötter i björkskogen vid Böke i Söderåkra socken i södra 

 delen af Calniar län. Sedermei-a är den, enligt af Prof. Lilljeborg 

 benäget meddelad underx'ättelse, tagen i Bohuslän vid Christineberg. 



Gen. 11. ISaloa PRioEåux. 



Djuret såsom hos Helix och Clausilia. — STxolet spolformigt, 

 venstervridet ; vindningarne många ; mynningen hälft oval eller nä- 

 stan päronformig, utan lameller och tänder ; munsömmen något ut- 

 bredd, med olika kanter; på mynningväggen höjer sig vid yttre 

 vinkelen en liten hvit tandlik knöl. 



I'örekomnia i bergspringor, i remnor i murar, under trädrötter, 

 bark o. s. v. — Swainson kallade slägtet Balia, hvilket namn Gray 

 först förändrade till Balea och sedan till Balaea. Jeffreys anser or- 

 det vara taget af balius (för badius) och icke af [-iaXlog (fläckig), 

 då hvarken djuret eller skalet äro fläckiga. 



Balea bildar en öfvergång från Pupa till Clausilia, med hvilket sed- 

 nare slägte det till skalets byggnad för öfrigt alldeles öfverensstämmer, 

 med undantag deraf, att snäckan saknar clausilium. Den misstages ock 

 ofta för en ung, outbildad Clausilia, men skiljes från en sådan lätt deri- 

 genom, att nedre kanten af sista vindningen är konvex och enkel, icke 

 nedtill plattad och försedd med en skarp kant, såsom hos unga individer 

 af Clausilia. Det utbildade skalet af Balea har alltid på mynningväggen 

 nära yttre vinkelen en liten tandformig upphöjning, som saknas hos den 

 unga snäckan, och hvarpå de kunna åtskiljas. 



