81 



som nedtill, ofvan munsömmen, är begränsad af en stark, tvärs öfver 

 skalet gående uppsvallning, hvarigenom såväl kölen vid nafvel springan 

 försvinner, som basalfåran reduceras till en obetydlig fördjupning högt 

 upp på nacken. Sannolikt tillhör forma 1. någon af de många, hos oss 

 förut icke anmärkta arter, hvilka A. Schmidt i sitt arbete upptager, men, 

 då det inom detta särdeles svåra slägte är högst vanskligt att bestämma 

 de många nya arterna endast efter beskrifningar, utan originalexemplar 

 till jemförelse, har jag ansett tills vidare säkrast upptaga den anförda 

 formen så, som här är gjordt. Hvad foi-ma 2. beträffar, så är den, genom 

 storlek, striering, nedre lamellens och mynningens form m. m., ännu ut- 

 märktare, men af samma skäl, som föregående, kan den här icke till 

 arten med visshet bestämmas. 



2. Prof. Nilsson upptager (anf. st. p. 46) af C. plicatula en var. y5, 

 hvilken han sålunda beskrifver: var. testa breviore, crassiore, subventri- 

 cosa, obsolete striata; anfractibus decem ; apertura majore; plicis colu- 

 melte duabus distinctis, ceteris subobsoletis. Long. 10—11, lat. fere 3 

 m. m. H:r Malm förmodar, att denna form är identisk med C. pumila 

 (C. lineolata Malm, ej Held.), hvaremot Jeffreys tror den vara samma som 

 C. Bolphii Leach. Heldre än att öka antalet af gissningarne, bifogar jag, 

 för eftersöknings skull^ de karakterer, som utmärka denna sistnämnda 

 art. Nacken är på venstra sidan nedtryckt, vid högra, nära nafvelfåran, 

 med en hög köl, glesare strimmad än de föregående vindningarne ; gom- 

 valken är mycket tunn, mörk, snedt inåt gående, nedtill försvinnande; 

 skalet glänsande, hornbrunt; rummet emellan lamellerna vanligen med 

 några små veck; mynningens form såsom hos C. ventr., hvilken den mest 

 liknar. L. 12 — 15, br. 3 '/a m- m. 



3. I Hist. Moll. Su. p. 44. är ClausUia papillaris Dräp. anförd så- 

 som af Prof. Nilsson funnen vid Fröllinge i Halland 1814. Af H:r Malm 

 blef denna snäcka år 1847 noggrant, ehuru förgäfves, eftersökt på detta 

 ställe, och dessutom finnas flera skäl att betvifla tillvaron af den verkliga 

 C. pap. inom vår faunas område. Denna art är betydligt större, än N:n 

 uppgifver, och den tillhör endast Europas sydligaste länder, såsom Italien 

 och Frankrike. Någon annan form med papillerad söm måste derföre 

 förekomma i s. Svei-ige, och hvilken N. har bestämt såsom C. pap. Hans 

 diagnos är: Cl. testa fusiformi, albida, tenuiter striata; sutura papillaris 

 albis crenulata; apertura rotundato-ovata ; columella biplicata; interstitio 

 plicarum et peristomate Isevibus. Long. 11 m. m. Lat. 3 m. m. Prof. 

 Walmstedt anför ock i K. Vet. Akad. Öfversigt XII årgången p. 85, att 

 han från södra Sverige eger ett exemplar af en Clausilia "sutura papilli- 

 fera," hvilket åtminstone till dimensioner (längd 11 m. m., bredd 3 m. m.) 

 öfverensstämmer med Nilssons C. papillaris. "Bland mig bekanta arter 

 kommer det närmast C. labiata (Turbo) Mont. — C. solida Drp. — och 

 skiljer sig från de exemplar, alla från Nizza, hvilka jag eger af denna 

 art, endast genom mindre storlek och tydligare papillerad söm. Nämnde 

 art tillhör det sydöstra Frankrike och det nordvästra Italien, i hvilka 

 länder den uppnår sin normala storlek — längd 13 m. m., bred SVs m. 



6 



