86 



Slcalet spolformigt eller stundom, isynnerhet hos artens minsta 

 former, bukigt, fint, men vackert tvärstrimmadt, ofta med fina spi- 

 ralstrimmor på sista vindningen, till färgen gul-, grå-, röd- eller 

 svart-brunt, i seduare fallet ofta med mer eller mindre tydliga hvita 

 strimmor under suturen och mer eller mindre glans. Vindningarne 

 vanligen 10, sällan flei-a, plattade ; de 3 första lika breda, den sista 

 vid nafvelfåran med en hög köllik upphöjning, som går ned till 

 mynningkanten, derofvan en parallel något krökt fåra. Mynningen 

 päronformig, aflång, vid basen med en djup ränna och bredvid den 

 med en vanligen hvit knöl. Öfre spindellamellen oftast förenad med 

 spirallamellen på öfversta kanten af mynningväggen ; den nedre är 

 till storlek och form underkastad många förändringar. Än är den 

 framtill försvinnande, än slutar den med en obetydlig uppsvallning 

 eller med två knölar, den ena öfver den andra ; stundom utgår från 

 den öfre knölen en fin lamell ända frani till mynningkanten, stun- 

 dom får densamma en bakåt riktad gren, eller från nedre knölen 

 ett framåt riktadt veck ; ofta är nedi'e spindellamellen bakåt gaftel- 

 klufven. Rummet emellan lamollei-na ilv än alldeles slätt, än har 

 det två, sällan flera, veck. Gonivecken två, det öfre nästan paral- 

 lelt med sömmen, det nedre stundom otydligt. Spindelvecket tem- 

 ligen framstående. Månvecket starkt krökt, tydligt. Munsömmeu 

 hvit, tillbakaviken. Clausiliet såsom hos C. plicatula. 



Förekommer allmänt från Skåne till Nori4and och troligen Lapp- 

 land. — Var. b : Blekinge, Ronneby. 



Nilsson har en var. y. ("testa majori subveutricosa brunnea, nitida, 

 minutissimc striata; plicarura columellne interstitio plicula solitaria obli- 

 qua") hvilken Rossmässler m. fl. anse vara identisk med C. pumila, b vil- 

 ket dock orden "minutissime striata" motsäga, hvarföre Lilljeborg för- 

 modar, att Nilssons form är C. dnhia Dräp. Denna sistnämnda, omtvi- 

 stade, men af A. Schm. såsom god art ansedda, snäcka beskrifves i "Die 

 Krit. Grupp, der Europ. Claus." p. 40 (då vi afskilja de mindre väsent- 

 liga karakterna) sålunda : skalet strimmadt, bukigt spolformigt, brunt, 

 med täta hvita strimmor; rummet emellan lamellerna nästan alltid slätt; 

 öfre lamellen snedt riktad mot midten af venstra kanten, den nedre djupt 

 inne, framtill tvåknölig; månvecket otydligt. L. 13, br. 3 m. m. Skiljer 

 sig dessutom från C. nigr. derigenom, att nedre gomvecket ofta saknas, 

 hvilket hos den sednare aldrig liilnder, och från C. pumila derigenom, att 

 vindningarne tilltaga i höjd redan frän don 4:de, då hos C. pum. de 6 7 

 öfversta äro lika höga. Utom Cl. dubia upptager H:r Mörch för Danmark 

 C. purvvla Stud. ("testa gracilis, Isevigata, saturate brunnea, long. 9 m. 

 m.") samt C. sejuncta Schm. ("testa pra3cedenti (C. pum.) peraffinis sed 

 major (long. 15 m. m.), labio interno obtuse pliculoso"). 



