88 



ningen äggrund eller elliptisk, sned, med tre tänder, af h vilka en 

 är vecklik och fästad på mynningväggen, en större på spindelkan- 

 ten och en inom ytterkanten. Munsömmeus yttre kant på raidten 

 intryckt. — Djuret hvitt, med svarta ögon. 



Förekommer under affallua löf, multnande trästycken o. s. v. 

 på fuktiga ställen, temligen allmänt, på flera ställen ymnigt. 



Fam. 4. LimnseidBB. 



Trefvare borstlika eller plattade ; manteleu har tunn kant. hel 

 eller flikad, innesluten inom skalet eller utsträckt och tillbakaviken. 

 Skalet har alltid rak, hvass munsöm och otandad mynning. 



Oaktadt den stora olikhet, som finnes emellan suilckskalen inom 

 de ti"e underafdeluiugarne af denna familj och som gjort, att de hit- 

 hörande genera ofta blifvit skilda långt från hvaraudra i systemer, 

 som byggts endast på testaceologiska grunder; utgöra de dock, till- 

 följe af djurens stora öfverensstämmelse, en väl begränsad och na- 

 turlig grupp. 



AÄ) LimnmnfB. Sicalet ovalf-tornlild, spiralvridet; den sista 

 vindningen stor; mynningen långsträckt. 

 aa) Skalet högerrridet. 



Gen. 14. Ijiiiiiic)oa Lamarck. 



Djuret tjockt, med en kort, bred, baktill rundad fot ; trefvarne 

 två, plattade, triangelformiga, framtill, vid basens inre sida, försedda 

 med ög(m ; munseglet framtill tvådeladt : mantelen helt och hållet 

 innesluten i skalet. — Skalet äggformigt-tornlikt, med en stundom 

 ganska tydlig nafvelstrimma vid nedre ändan af det öfver den vridna 

 mynningväggen tillbakaslagna vecket ; vindningarne hastigt tilltagande, 

 den sista mer eller mindre bukig, stor; mynningen aflåugt iiggruud, 

 oftast upptill spetsig. 



Namnet härledas af lifivt], träsk. 



A) Sista vindningen mycket stor, huligt tipphJåst; mynningen 

 mer än hälften så lång, som skalet. 



1. liiiuusca stiigiialis (L.) Lam. 

 Sked äggrundt kägcllikt, med tornlikt utdragen, spetsig sp)ira; 

 vindningar 7. L. 40—60, hr. IS — 39 ni. m. 



Helix stagn. Lin. F. S. p. 530. — Buccinum stagn. Miill. V. H. 

 p. 132. — Lymmea stagn. Nilss. H. M. p. 60. — Limngeus stagn. 



