93 



form af Limncea ovata Auct. och vida skild ifrån alla Paludina- eller Bi- 

 thinia-arter. "Testa pellucida & valde tenera ac acuta." Följande n:r (2191) 

 är H. tentaculata, om hvilken det heter: "Habitat cum prascedente. Hsec 

 quadruplo minor est — — — — oi)erculo etiam clauditur." 



2. De flesta författare skilja L. auricularia såsom en egen art, äf- 

 ven de, som sammanföra de öfriga här upptagna formerna. Stein (i Schn. 

 uud Musch, der Umgeg. Berlins, 1850) förenar under Limnseus aur. Helix 

 aur. Linné, H. limosa Lin. och Limnseus vulg. Pfr. Rossm., men uppta- 

 ger L. peregra såsom egen art. Loveli Reeve (Land and Freshwater 

 Moll., 1863) anser deremot L. auric. vara en god art, men räknar alla 

 öfriga af mig anförda former till L. limosa Lin. (Syst. Nat. ed. X. 1758). 

 För min del anser jag det riktigast att, såsom ofvan skedt, icke skilja L. 

 auiucularia, ty huru afvikande den typiska formen än är, förefinnes dock 

 en mängd öfvergångar, och är den, liksom de öfriga, helt och hållet be- 

 roende af yttre omständigheter. I större sjöar och strömmar synes L. 

 aur. lättast utbilda sin typiska form, och ju mera nedtryckt spiran hos 

 densamma är, ju mera utbredes och uppvikes munkanten. På samma 

 ställe, men vid någon olikhet i lokalen kunna exemplar träffas, hvilka 

 man nästan lika väl kan föra till någon form af L. ovata, eller vid hvilka 

 man alltid blir osäker, hvarthän de höra. Ju renare vattnet är, såsom i 

 floder, sjöar och vid hafsstränder med sandbotten, ju mera uppblåst blir 

 snäckan och ju mera spiran utdrages, ju mindre uppsvälla vindningarne 

 och ju mera sammandrages mynningen. Se härom de utförliga uppsat- 

 serna af H:r Malm i Göteb. K. Vetenskaps och Vitterhets Samh. Hand- 

 lingar h. II. p. 142-147, h. VIII. p. 135-145. 



B) Sista vindningen icke t(p2)blåst; wynningen icke hälften så 

 lång, som sTiolet 



3. Limusea palustris (Mull.). 

 Shal åggruncU aflångt, nästan eller alldeles ogenoniborradt, 

 fast, ogenonisJiinligt; mynning afiång, föga Tcovtare än spiran; 

 vindningar 6 — 7, något 'konvexa, jemnt livälfda. L. 26 — 27 m. m. ; 

 mynn. 12 — 14 m. m. lång. 



Lymnsea pal. Nilss. H. M. p. 69. — Limnasus pal. Rossm. Ic. 

 I. p. 96. fig. 51. — Lymngeus pal. N. & Nyl. F. M. p. 57. (f.45). — 

 Limnsea pal. Mörch S. M. Dan. p. 36. 



Var. b) fusca: skalet med en svag nafvelstrimma, mörkt fär- 

 gadt, sällan med tvärband; vindningarne 5 — 6, konvexa; mynnin- 

 gen äggrund. L. 15 — 21 m. m. ; mynningen 7 — 10 m. m. lång. 

 Yngre snäcka? Lymn. fusca Nilss. H. M. p. 70. L. fuscus Nord. 

 & Nyl. F. M. p. 58. f. 46. L. paL var 3 pumila Mörch S. M, 

 Dan. p. 37. 



