95 



tagen enligt Prof. Lilljeborg; i Gustafs s:n i Dalarne, funnen af H:r 

 F. E. Ridderbielke (enl. Johanson) samt i Luleå Lappmai'k af Wal- 

 lenberg, som der anmärkt tvenne former: 1) color sordide ilavus, 

 apex plerumque erosus, alt. 5, g, diam. 3,^, apert. 'S m. m. ; 2) 

 iiitida et gracilis, anfractus suturam admodum profundam fac, apex 

 plerumque illasus, color corneo-flavus. alt. 5.^, diam. 2. g, apert. 

 2,5. Denna snäcka lefver i gyttjiga polar och diken, hvilka den 

 dock ofta lemnar, för att göra stundom långa utflygter till stenar, 

 träd och dylikt i grannskapet. 



5. Lininxa glalira (Mull.). 

 SJcal tornWkt, cylindrisM, ogcnomtorradf, tunt, nästan genom- 

 sldnligt, spetsigt; mynning äggrundt qflång, dubbelt kortare än 

 spiran; vindningar 7 — 8, något Imnvexa, jemnt livälfda. L. 14, 

 hr. 4 VI. m.; mynn. 5 ni. m. lång; spiran 10 m. m. hög. 



Lymnaja elongata Nilss. H. M. p. 71. — Limnaeus elong. Rossm. 

 Ic. I. p. 101. f. 58. — LimnjBa el. Mörch S. M. Dan. p. 36. 



SJcalet koniskt cylindriskt, utan nafvelfåra, tunt, mycket fint 

 strimmadt, nästan genomskinligt, något glänsande, gulbrunt, ofta 

 öfverdraget med en brun eller svart skorpa. Vindningarne 7 — 8, 

 långsamt tillväxande, konvexa, den sista icke bukigt utvidgad. Myn- 

 ningen äggrundt aflång, upptill spetsvinklig, utgörande ^/g af ska- 

 lets längd. Munsömmen skarp, invändigt försedd med en tydlig hvit 

 läpp. — Djuret mörkgrått, med ljusgrå trefvare. 



Förekommer i stillastående vatten i södra Sverige. Det nord- 

 ligaste ställe, hvarifrån jag känner denna art, är Lidköping, hvarest 

 den är funnen af Lektor Zetterstedt. Är föröfrigt tagen i Småland 

 (Nilss. p. 72) ; Blekinge vid Carlsbamn ; Gröteborg vid Steken, Slotts- 

 skogen, bäcken vid Hofås och Utterbäcks mosse (Malm h. IIL p. 150) ; 

 Skåne vid Westra Wram (Lilljeborg), Brösarp (Hultmark) och Lind- 

 holmen (Roth). 



Gen. 15. Aiiiplilpo|>li'a Nilsson. 



Djuret kort och tjockt, med oval, långsträckt, baktill rundad 

 fot ; trefvarne korta, trianguläi'a, något sammantryckta, framtill vid 

 basen försedda med ögon ; munseglet framtill afrundadt ; mantelen 

 mycket vid, omslutande skalet. — Skalet äggformigt, utan nafvel, 

 ytterst tunt och bräckligt, med tillplattad, knappast märklig spira; 

 mynningen vid. 



Namnet härledes af af-Kfi, omkring, och rcércXog, mantel. 



