101 



tagande, plattade, den sista sammantryckt, på midten försedd med 

 en hvass ehuru smal köl, hvilken är lika synlig från skalets öfre, 

 som undre sida. Mynningen mycket sned, smalt oval, framtill spets- 

 vinklig, med kölen oftast tydligt framstående vid basen inom spin- 

 delkanten. Munsömmen hvass, med yttre kanten starkt bågformigt 

 utdragen. — Djuret hos unga exemplar rödbrunt, hos äldre gråguft. 

 Förekommer såväl i friskt och rent, som iunestängdt, stagne- 

 rande vatten, vida sällsyntare än föregående. Funnen på många 

 ställen i Skåne (Ringsjön, flerest. kring Lund, Malmö och Christi- 

 anstad &c.), i Blekinge (i Wesau. kärren vid Gammalstorp och Sis- 

 sebäck: Gosselm. p. 31), i Östergötland (enl. Lekt. Zett.), i Nei-ike 

 (vid Skebäck, i Markkärret, i. Mellösa och i Viby s:n: Lekt. Hartm. 

 p. 8), vid Stockholm (Lekt. Joh.), Upsala (Prof. Lilljeb.), i Gustafs 

 s:n i Dalarne (F. Em. Ridderbielke, enl. liCkt. Joh.), på Gotland 

 (Prof. Lilljeb. Öfvers. 7 Arg. p. 89) samt på Öland (i Resmo mosse). 



De båda sist beskrifna arterna blifva Hka ofta af författarne förenade, 

 som skilda, och äfven H:r Malm säger sig vara öfvertygad, att de blott 

 utgöra af lokalen beroende former af samma art, hvilken han benämner 

 P. Linnéi. För min del måste jag dock förena mig med Nilsson, Ross- 

 mässler, Stein, Hartman m. fl., som antaga dem såsom skilda species. 

 Utom det att djurens färg alltid är konstant olika (se Hartm. Ner. Moll. 

 p. 8), har jag aldrig sett några verkliga öfvergångar, ehuru af P. umb. 

 ofta förekomma tillfälliga eller lokala varieteter med temligen plattadt 

 skal och kölen i följd deraf mera på midten af sista vindningen, samt af 

 P. car. den ofvan upptagna formen med mörkare, mera hvälfdt skal. 

 Dessa äro dock inga öfvergångar. Skalets beskaffenhet skiljer alltid de 

 båda arterna, ty hos P. umb. är det hårdt, fast och hornartadt, då det 

 hos P. car. är tunt, bräckligt, genomskinligt och kalkartadt. Lika stora 

 exemplar af båda visa hos den förra 6 — 7 vindningar, men blott 4 — 5 hos 

 den sednare, hvarjemte mynningen alltid är mycket spetsigare hos denna. 

 H:r Malm säger i Göt. Vet. och Vitt. Samh. Handl. h. Hl. p. 138: "cari- 

 natus har jag endast funnit uti friskt vatten, och ju mera vattnet, der 

 marg-inatus förekommit, varit innestängdt och trångt, desto mera rundade 

 hafva vindningarne varit hos denna form." Härvid får jag anmärka, att 

 båda arterna förekomma ymnigt i samma nästan uttorkade grop vid ve- 

 stertull vid Lund och att P. car. var den enda af dessa båda, som jag 

 fann i de dyiga torfgrafvarne vid Sissebäck. 



3. Plaiiorbis vortex (Lin.) Mijll. 



Skal gulbrunt, matt, myclid plattadt; vindningar 6 7, ofvan 

 honvexa, under platta, den sista utåt nedtryclct till en sJmrp kant; 

 mynning nästan äggrund, framtill spetsvinklig. Bredd 10 — 12 m. m. 



